Справа № 177/1538/24
Провадження № 2/177/856/24
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

25 вересня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судових засідань Кантилович К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/1538/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трофименко Марина Володимирівна, до ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та моральної шкоди,

встановив:

У липні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 02.02.2024 року о 22 год. 45 хв. на автодорозі Н-23 с. Мар`янівка - м. Кривий Ріг, керуючи автомобілем Geely JL 7152, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права на керування транспортним засобом, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з ТЗ Фольксваген, д.н.з НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, власником якого є ОСОБА_1 . Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 40 800, 00 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами з оплатним вилученням транспортного засобу та стягнуто з правопорушника судовий збір у розмірі 605, 60 грн. 05.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Адвокатського об`єднання «Приват юрист» з метою отримання юридичної допомоги та юридичного супроводу в адміністративній справі. Відповідно до укладеного Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/02/24-4 від 05.02.2024 року вартість послуг складала 15 000, 00 грн. Дана сума коштів була сплачена позивачем в день укладення Договору. Послуги адвоката складалися з надання правничої допомоги в досудовому врегулюванні про стягнення шкоди внаслідок ДТП та участі адвоката у суді першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, як в рамках адміністративної справи позивачем ОСОБА_1 понесені витрати за правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн, які в рамках адміністративного провадження не можливо стягнути з винної особи, останній бажає стягнути свої витрати саме з відповідача в рамках цивільного провадження.

Крім того, в результаті спричиненого з вини ОСОБА_2 ДТП, що мало місце 02.02.2024 року, позивач зазнав моральної шкоди, що виразилося в душевних переживаннях та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням автомобіля, в порушенні звичайного устрою життя, оскільки ремонт автомобіля потребував значного часу та матеріальних затрат. Дана ситуація для позивача була стресовою.

В зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн, понесені ним по адміністративній справі № 177/253/24 провадження № 3/177/2231/24, 10 000, 00 грн моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 10.07.2024 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та позивача, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - kv.dp.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами з оплатним вилученням транспортного засобу «Geely» JL 7152, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в сумі 605, 60 гривень.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно Договору про надання правничої допомоги № 05/02/24-4 від 05.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Адвокатського об`єднання «Приват юрист» з метою отримання юридичної допомоги та юридичного супроводу в адміністративній справі.

Даний юридичний супровід клієнта надавав адвокат АО «Приват юрист» Новак А.М., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги від 22.02.2024 року № 1254774.

Адвокатом Новак А.М. було направлено повідомлення про ДТП до МТСБУ, заява на страхове відшкодування до АТ «СГ «ТАС» (приватне), повідомлення про ДТП до АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Відповідно до укладеного Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/02/24-4 від 05.02.2024 року вартість послуг складала 15 000, 00 гривень.

Згідно квитанції №01 від 05.02.2024 року Петренко здійснив оплату за Договором про надання правничої допомоги № 05/02/24-4 від 05.02.2024 року в розмірі 15 000, 00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

В постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 року в справі № 214/7462/20 Верховний Суд висловив правову позицію стосовно тягаря доказування в сфері компенсації моральної шкоди. Зокрема, у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування - позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

В наведеній постанові Верховний Суд стосовно справи, яка була предметом його розгляду, безпосередньо зазначав:

«Позивач вказував, що через пошкодження його транспортного засобу він зазнав моральної шкоди. Неправомірні дії відповідачів призвели до його душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Тобто, при заявлені вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди позивач не пов`язував наявність моральної шкоди у зв`язку із каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому відшкодування моральної шкоди має відбуватися на підставі частини першої статті 1167 ЦК України.

З урахуванням встановлених обставин та розподілу тягаря доказування відсутні підстави стверджувати, що відповідачем доведено відсутність протиправності та вини в завданні моральної шкоди».

З точки зору суду вищевказана правова позиція є релевантною до обставин, які є предметом розгляду у даній справі.

В даному випадку позивач довів протиправність поведінки завдавача шкоди та належним чином аргументував, як саме вказана поведінка та її наслідки негативно вплинули на життя позивача, змусили його вчиняти дії, які виходять за межі звичайної його поведінки, докладати зусиль для відновлення його прав.

Все це з точки зору суду та самого характеру моральної шкоди, яка може як мати зовнішні докази її спричинення, так і полягати виключно в душевних стражданнях, які не зафіксовані окремими об`єктами об`єктивного середовища, однак при цьому фактично існують, свідчить про достатнє обґрунтування наявності моральної шкоди позивачем. Натомість вказані посилання позивача жодним чином не були спростовані відповідачем. Не було доведено відповідачем й відсутність протиправності його поведінки або вини в завданні шкоди позивачу.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на те, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 2 000, 00 грн буде відповідати принципам розумності і справедливості, а також є достатнім для компенсації спричиненої моральної шкоди, тому суд дійшов висновку щодо часткового задоволення в цій частині позовних вимог.

Щодо стягнення витрат за послуги адвоката суд зазначає наступне.

Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).

У справі № 910/906/18 Верховний Суд погодився з наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, оскільки їх розмір був обґрунтований, а відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем було надано суду докази понесення таких витрат у розмірі 15 000, 00 грн за витрати понесенні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та за подання цивільного позову у розмірі 8 000, 00 грн, а саме: Договір про надання правничої допомоги № 05/02/24-4 від 05.02.2024 року укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Приват юрист», ордер на надання правничої (правової) допомоги адвоката Новака А.М., Акти прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/02/24-4 від 05.02.2024 року вартість послуг складала 15 000, 00 гривень (за надання правничої допомоги в досудовому урегулюванні про стягнення шкоди внаслідок ДТП) та 8 000, 00 гривень (за подання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди за спричинене ДТП), квитанції про вартість послуг №01 від 05.02.2024 року та №02 від 16.04.2024 року, ордер на надання правової (правової) допомоги адвоката Трофименко М.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи із встановлених обставин справи та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані представником позивача докази про понесення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - обґрунтованими, доведеними і співмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

А тому позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн (за надання правничої допомоги в досудовому урегулюванні про стягнення шкоди внаслідок ДТП) та 8 000, 00 грн (за подання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди за спричинене ДТП) підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 25 000, 00 грн, задоволено 17 000, 00 грн) (68%) в сумі 823,62 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трофименко Марина Володимирівна, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000, 00 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень та 8 000, 00 гривень, а всього 25 000, 00 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 823,62 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Лященко