Справа № 337/1970/24
Провадження № 2/337/1131/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Ширіної С.А.,

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Коллект центр" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансових послуг №438 від 02.03.2021 року на загальну суму 43203 грн. 00 коп. , судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 березня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено договір про надання фінансових послуг №438, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 300 грн. строком на 16 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п. 1.4 Договору.

01 грудня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступає позивачу права вимоги до відповідача за вказаним договором про надання фінансових послуг.

В подальшому, 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Kоллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №438 від 02.03.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ "Коллект Центр"» набуло право вимоги за договором про надання фінансових послуг №438 від 02.03.2021 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.03.2022 року виникла заборгованість, яка в межах вимог позивача становить 68970,71 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) -4300,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 64670,71 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43203,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4300,00 грн., заборгованість за відсотками - 38903,00 грн.

Ухвалою судді від 15.04.2024 року у справі відкрито провадження, розгляд справи визначено у спрощеному порядку з викликом сторін.

13.05.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач позов визнала частково, просила з неї стягнути 5676,00 грн. З яких 4300,00 грн сума боргу за тілом кредиту та 1376,00 грн. проценти за користування кредитом в межах строку кредитування (16 днів з момету отримання кредиту). заборгованості за кредитним договором. В іншій частині позову просила відмовити, оскільки у кредитному договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. В анкеті визначений орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, тоді як зміст п.1.4 договору вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту, хоча одночаснео передбачено продовження сроку кредитування до невизначеної дати. Право кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором процентів за користування кредитом припинилося 18.03.2021 року. Щодо судових витрат просила з неї стягнути судовий збір в розмірі 397,57 грн. та зменшити розмір витрат на правничу допомогу, стягнувши з неї витрати на правничу допомогу в розмірі 1706,90 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

02.03.2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" було укладено договір про надання фінансових послуг № 438 на суму 4300,00 грн.

01.12.2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит № 438 від 02.03.2021 року, що укладено між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та боржником яким є: ОСОБА_1 ..

ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.01.2023 року у т.ч. за договором про надання фінансових послуг № 438 від 02.03.2021 року, що укладено між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та боржником яким є: ОСОБА_1 ..

Станом на 10.01.2023 року виникла заборгованість, яка в межах вимог позивача, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, становить 43203,00 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4300,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 38903,00 грн.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд відхиляє доводи відповідача, що право кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором процентів за користування кредитом припинилося 18.03.2021 року, так як у кредитному договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. В анкеті визначений орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, тоді як зміст п.1.4 договору вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту, хоча одночаснео передбачено продовження сроку кредитування до невизначеної дати,оскільки Договором про надання фінансових послуг (п.1.3) та заявою - анкетою визначено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання, а також порядок сплати процентів за користування кредитом протягом вказаного періоду (2% за кожен день користування кредитом, що становить 1376 грн = 16 дн.х2%).У разі неповернення кредиту в орієнтовний строк, відповідач зобов`язався повернути вказану суму кредиту та відсотки протягом граничного строку кредитування (365 днів). Крім цього, зобов`язався сплатити відсотки за несвоєчасне повернення кредиту, розмір яких визначено п.1.4 умов кредитного договору, зміст яких є аналогічним заяві -анкеті.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.

Крім того, частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 13000,00 грн. слід зменшити до 6500,00 грн.

Таким чином, з врахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу, в сумі 6500,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 133, 137, 141, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за кредитним договором № заборгованість за договором про надання фінансових послуг №438 від 02.03.2021 року у розмірі 43203 (сорок три тисячі двісті три ), гривень, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 4300,00 грн, заборгованість за відсотками 38903,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 6500 (шість тисяч п`ятьсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору, а всього 9528 (девять тисяч п`ятьсот двадцять вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С.А. Ширіна