Справа № 216/128/21
Провадження № 2/216/169/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири, та позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири, -

в с т а н о в и в:

11 січня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по аліментах зі спадкової маси. Просила суд накласти стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, в погашення суми заборгованості по сплаті аліментів боржника ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 133 572,68 грн, шляхом накладення стягнення на спадкове майно, яке отримано в натурі спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме: на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі який не перевищує суми боргу.

28 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири.

Позовна заява мотивована тим, що мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з його батьком ОСОБА_4 з 1998 року, шлюб не укладали, оскільки батько перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 в добровільному порядку визнав своє батьківство.

12 січня 2001 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , який було розірвано 13 січня 2003 року. Після розірвання шлюбу батьків, ОСОБА_1 став проживати разом з матір`ю, та у зв`язку з відсутністю утримання зі сторони батька, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2002, було стягнено з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, на утримання ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , та станом на день стерті останнього заборгованість зі сплати аліментів складала 133 572,68 грн. Постановою Центрально-Міського відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 31.05.2018 № 56495004, було накладено арешт на майно боржника, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Спадкова маса, що залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 складається з нерухомого майна, а саме: 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира за вищевказаною адресою належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , - кожному по 1/3 частки квартири.

Після смерті ОСОБА_5 його 1/3 частка квартири перейшла у спадок його дружині ОСОБА_6 та склала 1/2 частку (1/3 частка отримана по приватизації, та 1/6 частка отримана у спадок після смерті чоловіка). Інша частина квартири у розмірі 1/2 частини аналогічно належала сину померлого ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 яка фактично прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_4 , оскільки проживала в одній квартирі зі спадкодавцем. Тобто після смерті ОСОБА_4 було два спадкоємця позивач і його рідна мати, та кожному з них належить по 1/4 квартири (1/2 : 2).

ОСОБА_4 заповіту не складав, та після його смерті спадкоємцями першої черги є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рідна сестра батька, яка успадкувала за заповітом частку матері ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , а тому він просив суд задовольнити позов.

19 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири.

Позовна заява мотивована тим, що мати ОСОБА_3 ОСОБА_6 була власницею 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , після смерті якої ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вищевказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний брат ОСОБА_4 , якому належала на праві власності 1/2 частина вищевказаної квартири.

ОСОБА_4 мав сина ОСОБА_1 , за несплату аліментів на утримання якого було нараховано заборгованість по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 133 572,68 грн, однак виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_4 було завершено 22.09.2016.

Спадкова маса, що залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 складається з 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт складено не було. Померла ОСОБА_6 мати ОСОБА_4 , фактично прийняла спадщину в розмірі 1/4 частини нерухомого майна сина, оскільки проживала та була зареєстрована у спадковій квартирі разом зі спадкодавцем. Відповідно, після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем першої черги на 1/4 частини квартири є її донька ОСОБА_3 . При зверненні ОСОБА_3 до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через наявність спору з ОСОБА_2 . Посилаючись на вищевказані обставини, ОСОБА_3 просила суд задовольнити позов.

Ухвалою суду від 18.09.2024 у зв`язку з відмовою від позову закрито провадження у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах зі спадкової маси.

ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав свій позов в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 надала суду заяви про розгляд справи без її участі, підтримала позов ОСОБА_3 ,та визнала позов ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Із довідки старшого державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ Сігай А.О. від 01.03.2018 № В/12 вбачається, що станом на 28.02.2018 заборгованість ОСОБА_4 по аліментах згідно виконавчого листа № 2-373 від 05.02.2002, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, почиваючи стягнення з 22.01.2002, та до досягнення дитиною повноліття, становить 133 572,68 грн.

Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.01.1994, виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. від 30.03.2019, відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , яка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав на 1/4 частку квартири належної її сину ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким на момент смерті була зареєстрована за однією адресою, та на яку накладено заборону арешт на все нерухоме майно померлого на підставі постанови про арешт майна боржника, виданого 31.05.2018 за номером 56495004.

Постановою нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. від 05.02.2020, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із досліджених судом письмових матеріалів справи судом підтверджено, що спадкова маса, що залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 складається з 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на те, що ОСОБА_5 помер, а частки ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_6 були рівними, та складали по 1/2 частині вказаної квартири. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 рідна донька ОСОБА_6 , яка успадкувала частку квартири після смерті матері ОСОБА_6 .

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1258, 1261 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що в даному випадку ОСОБА_1 має достатні правові підстави на визнання права власності за ним на 1/4 частку спірної квартири за законом після смерті батька ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 на визнання права власності на 1/4 частку спірної квартири, за законом після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки дане нерухоме майно є складовою спадкової маси спадкодавців, право власності на яке спадкоємці в інший спосіб отримати не зможуть.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 377, 1216-1218, 1220, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири, та позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В.Онопченко