Номер провадження: 22-ц/813/435/24
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

від позивача ОСОБА_3 - не з`явились,

від органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - не з`явились,

переглянувши справу №522/19950/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2021 року у складі судді Чернявської Л.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 25 жовтня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що з 1992 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , з 2001 року зареєстрована як член сім`ї ОСОБА_4 у двокімнатній квартирі загальною площею 30,81 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , основним наймачем якої був ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у віці 64 років, вона ОСОБА_3 залишилася проживати у квартирі.

Позивач ОСОБА_3 зазначила, що з 1988 року у квартирі зареєстрований син чоловіка ОСОБА_4 від першого шлюбу ОСОБА_1 , 1972 року народження, та з 2013 року його діти ОСОБА_2 , 2000 року народження, ОСОБА_5 , 2004 року народження. Відповідач ОСОБА_1 в квартирі не проживає з 2001 року без поважних на то причин, участі в утриманні житлового приміщення не приймає, проте добровільно знятися з реєстрації місця свого та дітей проживання у квартирі не бажає.

Позивач ОСОБА_3 просила на підставі статей 71, 71 ЖК України визнати ОСОБА_1 та його дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 ; встановити спосіб виконання судового рішення, зазначивши, що рішення є підставою для відділу державної міграційної служби для зняття ОСОБА_1 та його дітей з реєстраційного обліку по квартирі (т.1 а.с.5-7).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.18).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.57-59).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено; заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року скасовано; справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 відзив не подав, до суду не з`явився, в особі свого представника ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що квартира надана по ордеру його батькові ОСОБА_4 , який був основним квартиронаймачем; в квартирі зареєстрований разом зі своїми дітьми; після смерті батька його друга дружина ОСОБА_3 чинить перешкоди для проживання, до квартири ні його, ні його дітей не допускає, без його на то згоди вселила до квартири свою доньку та онуку; відповідач вважає, що має право на житло, в якому виріс (т.1 а.с.108).

Згідно Довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи, виданої 21 січня 2019 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року у справі №522/19950/17 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.121).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №53 від 15 лютого 2019 року «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» закрито особовий рахунок ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю та відкрито особовий рахунок дружині ОСОБА_3 на дві кімнати житловою площею 23,70 кв.м в ізольованій квартирі АДРЕСА_2 на склад родини в 1 особу (т.1 а.с.122).

Особовий рахунок № НОМЕР_1 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №53 від 15 лютого 2019 року відкрито на ОСОБА_3 (т.1 а.с.123).

Згідно Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію), виданої КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» 11 березня 2019 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3 , 1956 року народження, постійно з 13 червня 2001 року, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_3 , інший проживаючих чи зареєстрованих осіб не вказано (т.1 а.с.124).

Позовні вимоги після скасування заочного рішення не змінювались.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2021 року позов задоволено частково; визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 ; в іншій частині вимог відмовлено; в порядку виконання рішення суду поновлено реєстрацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.169-170).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у визнанні дітей ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою, і ухвалити нове рішення про визнання дітей ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , 2000 року народження, та ОСОБА_5 , 2004 року народження, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 (т.1 а.с.175-177).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Батько дітей ОСОБА_1 є власником іншого житла за адресою: АДРЕСА_3 ; діти ОСОБА_1 . ОСОБА_2 з 2007 року по 2018 рік навчалася, ОСОБА_5 з 2010 року навчається в Нерубайській НВК «Школа-гімназія» Біляївського району Одеської області, що свідчить про те, що діти відповідача не навчаються за місцем реєстрації та проживають в іншому місці. Відповідач з дітьми не проживав у спірній квартирі більше 6 місяців, їх речі в квартирі відсутні. Позивач не чинила відповідачу перешкод у проживанні в квартирі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що квартира отримана по ордеру його батьком у 1974 році, квартира не приватизована; в квартирі з 1988 року з набуттям повноліття зареєстрований він як син ОСОБА_4 , з 2013 року зареєстровані його діти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ; в квартирі не проживає зі своєю сім`єю, так як після смерті батька позивач ОСОБА_3 як друга дружина батька цьому перешкоджає. Право дітей на житло охороняється законом. Сам по собі факт не проживання дітей у спірній квартирі, не сплата дітьми за комунальні послуги тощо, не є безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житлом (т.1 а.с.197-199).

Позивачем ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 надано відповідь на відзив, за змістом якої вказано, що суд зробив неправильні висновки про недоведеність того, що діти набули право власності чи право користування іншим житлом, так як позовні вимоги ґрунтувалися не на тому, що позивач вибув на інше місце проживання (ст.107 ЖК України), а на тому, що позивач разом зі своїми дітьми не проживав за місцем своєї реєстрації понад певний строку і при цьому позивач не чинила жодних перешкод у проживанні (ст.ст.71, 72 ЖК України), що підтверджується матеріалами справи та свідками (т.1 а.с.236-237).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року справу прийнято до провадження іншим складом суду у зв`язку зі звільненням судді-доповідача.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Квартира житловою площею 23,7 кв.м, дві житлові кімнати, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Ордера №4767 від 22 листопада 1974 року (обмінного) надана ОСОБА_4 на склад сім`ї: дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_1 (а.с.13).

Особовий рахунок на квартиру житловою площею 23,7 кв.м, загальною площею 30,81 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , був відкритий на ОСОБА_4 як основного квартиронаймача (а.с.8).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 42 років (т.1 а.с.15).

ОСОБА_4 , 1948 року народження, з ОСОБА_10 , 1956 року народження, уклав шлюб 25 липня 1992 року (т.1 а.с.10).

ОСОБА_4 , 1948 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 років (а.с.11).

В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за життя ОСОБА_4 та потому станом на 05 жовтня 2017 року були зареєстровані:

син ОСОБА_1 , 1972 року народження, з 07 квітня 1988 року;

дружина ОСОБА_3 , 1956 року народження, з 13 червня 2001 року;

внучка ОСОБА_2 , 2000 року народження, з 10 вересня 2013 року;

онук ОСОБА_5 , 2004 року народження, з 10 вересня 2013 року (т.1 а.с.8, 39, 44).

25 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання його ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, на підставі статей 70, 71 ЖК України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено.

Заочне рішення виконано.

Згідно Довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи, виданої 21 січня 2019 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року у справі №522/19950/17 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.121).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №53 від 15 лютого 2019 року «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» закрито особовий рахунок ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю та відкрито особовий рахунок дружині ОСОБА_3 на дві кімнати житловою площею 23,70 кв.м в ізольованій квартирі АДРЕСА_2 на склад родини в 1 особу (т.1 а.с.122).

Особовий рахунок № НОМЕР_1 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №53 від 15 лютого 2019 року відкрито на ОСОБА_3 (т.1 а.с.123).

Згідно Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію), виданої КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» 11 березня 2019 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3 , 1956 року народження, постійно з 13 червня 2001 року, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_3 , інший проживаючих чи зареєстрованих осіб не вказано (т.1 а.с.124).

04 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.67-69).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено; заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року скасовано; справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Станом на 21 листопада 2019 року (дату скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була повнолітньою (повноліття досягла ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було майже 16 років.

Станом на дату ухвалення судом першої інстанції рішення 18 червня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була повнолітньою (повноліття досягла ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було майже 18 років.

Позовні вимоги до ОСОБА_2 в особі законного представника (матері чи батька), ОСОБА_5 в особі законного представника (матері чи батька) як до відповідачів не пред`являлись у встановленому законом порядку.

ОСОБА_3 пред`явила позовні вимоги у 2017 році до відповідача ОСОБА_1 , де просила визнати відповідача ОСОБА_1 разом з його дітьми такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Після скасування заочного рішення ОСОБА_3 пред`явлені нею у 2017 році позовні вимоги не змінювала; до участі у справі як відповідача не залучила ОСОБА_2 , яка була вже на той час повнолітньою особою (повнолітньою дочкою ОСОБА_3 , а не дитиною, інтереси якої мав представляти батько чи мати як законні представники); до участі у справі як відповідача не залучила ОСОБА_5 в особі законного представника (батька чи матері), який на той час мав статус неповнолітньої дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції, розглядаючи справи в загальному порядку після скасування заочного рішення, не мав процесуальних та правових підстав визнавати повнолітню ОСОБА_2 , не залучену до участі у справі, та неповнолітнього ОСОБА_5 належним чином не залученого до участі в справі в особі законного представника, такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Орган опіки та піклування не підміняє законних представників (батька чи матір) дітей у разі, коли вирішується питання про права та обов`язки дітей.

Отже, вирішуючи у 2021 році спір, що виник у 2017 році, у редакції позовної заяви, яка була подана до суду 25 жовтня 2017 року, суд першої інстанції не мав правових підстав для визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, та, зважаючи на те, що заочне рішення було виконано, а потому скасовано, суд правильно поновив права ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , яких позбавив заочним рішенням, що втратило чинність у зв`язку зі скасуванням.

Відповідач ОСОБА_1 судове рішення не оскаржує, отже при даному апеляційному перегляді справи судове рішення в частині визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не перевіряється.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 08 жовтня 2019 року (т.1 а.с.125-126).

Отже, набуття ОСОБА_1 права власності на об`єкт житлової нерухомості у 2019 році як обставина не впливає на вирішення спору, який виник за позовом ОСОБА_3 у 2017 році.

Правові підстави для задоволення апеляційної скарги в частині щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_5 шляхом ухвалення апеляційним судом нового рішення за позовними вимогами 2017 року про визнання їх як неповнолітніх дітей ОСОБА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відсутні.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вже давно є повнолітніми особами.

ОСОБА_3 не позбавлена процесуального права з огляду на обставини, які суттєво змінилися з 2017 році, тобто з дня пред`явлення нею позову до суду, пред`явити у разі порушення її прав позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які є повнолітніми особи, а не дітьми у розумінні Сімейного кодексу України.

Справа в провадженні суду першої інстанції з жовтня 2017 року, суду апеляційної інстанції з липня 2021 року, призначалась до розгляду на 07 квітня 2022 року, 10 листопада 2022 року, 08 червня 2023 року, після зміни складу суду на 21 березня 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - в частині відмови в позові відносно дітей залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова