Справа № 459/1429/24
Провадження № 2/459/365/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Гук Т. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30 202 грн, судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

В обґрунтування позову представник зазначив, що 02.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (далі - позикодавець/товариство) та ОСОБА_1 (далі позичальник/відповідачка) був укладений договір про надання фінансових послуг №063 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (пункт 1.1 договору). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000 грн. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого контролю» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №063 від 02.04.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є: ОСОБА_1 .. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №063 від 02.04.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і боржник за яким є: ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» вважає, що його наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Позивач вказує, що заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 обліковується прострочена заборгованість, яка станом на день підготовки позову становить 52 402, 20 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 49402,20 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 30 202 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3 000 грн, заборгованість за відсотками 27 202 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив позов задовольнити.

Ухвалою від 10.06.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті.

09.07.2024 представником відповідачки - адвокатом Зачепіло З. Я. було подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник вважає, що матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами. Крім того, вказує, що позивачем не підтверджено перерахування ОСОБА_1 коштів за кредитними договорами, оскільки не надано належних доказів розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. При цьому, у договорах, укладених з Первинними кредиторами відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Вважає, що у даних документах не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідних договорів, що не дає суду можливості застосувати до даних правовідносин умови цих договорів. Щодо наданих розрахунків заборгованості вказує, що вони самі по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Тобто, розрахунки заборгованості, надані позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вказаними кредитними договорами, є суто внутрішнім документом фінансової установи, який не містить відомостей, що дозволили б суду пересвідчитись чи передавались в дійсності кошти позичальнику в кредит. Також наданий позивачем витяг з реєстру боржників, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаними кредитними договорами. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаних договорів факторингу, з якого вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем суду надано не було. Відтак, ТОВ «Коллект Центр» у встановленому законом порядку, не довело факту перерахування кредитних коштів за договорами, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні.

13.08.2024 представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подала письмові пояснення по справі, в яких вказала, що в матеріалах позовної заяви наявні докази переходу прав вимоги до нового кредитора відповідно до підписаних договорів факторингу. Також саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора, оскільки будь-яких перешкод для виконання зобов`язань за Договором про надання фінансових послуг первісному кредитору у відповідачки не було. При цьому, варто зазначити, що жодних доказів щодо визнання Договору про відступлення права вимоги чи договору факторингу недійсним чи оскарження вказаних договорів відповідачка суду не надала. Щодо укладення договору вказує, що ОСОБА_1 здійснила усі дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, були перераховані грошові кошти в сумі 3 000, 00 грн. Відтак, на думку представника позивача, даний кредитний договір вважається укладеним відповідно до норм законодавства. Посилання відповідачки на те, що остання кошти не отримувала, є безпідставними та таким, що не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, не надано доказів вчинення шахрайських дій, а саме того, що телефон та електронна адреса не належать безпосередньо відповідачці. Також не надано жодної банківської виписки, яка свідчила б про ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за кредитним договором тощо. Крім того, представник позивача зауважив, що відповідачкою не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, які підлягають застосуванню у період прострочення, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку за встановленою відсотковою ставкою. Виходячи з чого, представник вважає, що стягувачем було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного договору. Всі інші доводи відповідачки є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину.

20.09.2024 сторони у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи, були повідомлені належним чином.

В позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка у судове засідання, не з`явилась хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду. Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи, останнє повернулось із відміткою про вручення такого адресату. Таким чином, суд вважає, що відповідачка є повідомленою про розгляд справи належним чином. Однак, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 24 вересня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 20 вересня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 24 вересня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №063 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (пункт 1.1 договору) (надалі - Договір) (а. с. 5-7).

Кредит надавався на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (пункт 1.2 Договору).

Орієнтовний строк повернення кредиту 18 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахований на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 18 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункт 1.3 Договору).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 Договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору, у якій відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання коштів їй в позику (а. с. 7 на звороті).

До Договору кредиту додано графік платежів (додаток № 2), а також Паспорт споживчого кредиту (додаток № 3), у яких відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту та інші умови (а. с. 8-10).

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 02.04.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику в сумі 3000 грн (а. с. 11).

Позичальник свої зобов`язання по Договору кредиту належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості по тілу кредиту та процентах, яка становить 24 330 грн (3 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 330 грн - заборгованість по процентах, заборгованість по комісії 2 850 грн), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а. с. 11 (на звороті) - 13).

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №1-12, за умовами якого клієнт зобов`язувався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947 грн, а фактор зобов`язувався, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стати новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (надалі Договір факторингу №1-12) (а. с. 16-18).

Згідно з п. 2.3 Договору факторингу №1-12 з дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.

Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 03.12.2021 за Договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 31632 (а. с. 19).

Із витягу з додатку № 3 до Договору факторингу №1-12, а саме з Реєстру боржників, установлено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняло право вимоги до боржників ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на умовах, передбачених Договором факторингу №1-12, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 24 330 грн (3 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 330 грн - заборгованість по процентах) (а. с. 19-21).

В подальшому, відповідно до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» за плату прийняло право грошової вимоги до боржників, визначених в Реєстрі боржників (надалі Договір №10-03/2023/01) (а. с. 22-24).

Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт капітал» вбачається, що заборгованість за договором №063 ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 становила 52 402 грн, з яких: за тілом кредиту 3 000 грн, за відсотками на дату відступлення права вимоги 21 330 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору 28 072 грн (а. с. 14).

Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором №10-03/2023/01 ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв Реєстр боржників кількістю 29 141 (а. с. 25).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 52 402 грн, що складається з 3 000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 49 402, 20 грн заборгованості за відсотками (а. с. 25 (на звороті) - 28).

Позивач до позовної заяви долучив свій розрахунок заборгованості, складений станом на 10.05.2024, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» становить: за тілом кредиту 3 000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 49 402,20 грн заборгованості за відсотками (а. с. 15).

Разом з цим, позивач просить, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 30 202 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3 000 грн, заборгованість за відсотками 27 202 грн, оскільки ОСОБА_1 добровільно свої зобов`язання не виконує.

При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та правочини.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 627-629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із змісту ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Як встановлено судом, між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено вищевказаний Договір про надання фінансових послуг, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Н8», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачкою для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідачка ознайомилась та погодилась з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Крім цього, підписавши Договір, анкету-заяву (а. с. 7 на звороті) та Паспорт ОСОБА_1 підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що вона умови Договору цілком зрозуміла та приймала їх.

В Договорі та анкеті клієнта зазначено адресу ОСОБА_1 , її паспортні дані, дату народження, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, адресу проживання та реєстрації, номер банківського рахунку/картки для перерахування коштів, котрий належить останній, що є підтвердженням здійснення нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

У зв`язку з чим, твердження представника відповідачки про відсутність доказів укладення між сторонами кредитного договору є безпідставними.

Заперечення відповідачки щодо неотримання нею кредитних коштів суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема випискою по рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 за період з 02.04.2021 по 02.05.2021, з якої вбачається, що 02.04.2021 відбулось зарахування грошових коштів у сумі 3000 грн (а. с. 92-93).

Відтак, заперечення відповідачки проти позову суд розцінює як її небажання виконувати взяті на себе зобов`язання.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вже зазначалося вище, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за Договором про надання фінансових послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.

Натомість відповідачка, всупереч умовам Договору про надання фінансових послуг, свої зобов`язання належним чином не виконала, кредит не повернула, проценти за користування коштами не сплатила, що вбачається з розрахунку заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Доводи представника відповідачки щодо недоведеності переходу прав вимоги по договорах факторингу судом не беруть до уваги, оскільки відповідно до п.6.1.4. Договору факторингу №1-12, право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Також, відповідно до п.5.2. Договору факторингу №10-03/2023/01, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним Кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Судом встановлено, що до позовної заяви було надано належним чином завірене платіжне доручення від 03 грудня 2021 року (а. с. 18), Акт приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 (а. с. 18 на звороті) та Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, що є достатніми доказами факту передачі/набуття права вимоги (а. с. 25).

Договори факторингу, які підтверджують факт відступлення прав вимоги є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні.

Відтак, позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за Договором, що підтверджується укладеними 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» Договору факторингу №1-12 та 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» Договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, у результаті чого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором.

Щодо доводів представника відповідачки про те, що ОСОБА_1 не була повідомлена як боржник за кредитним договором про перехід права вимоги за зобов`язанням суд зазначає наступне, суд зазначає, що згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника ОСОБА_1 . Разом з цим, у постанові від 06.02.2018 у справі № 278/1679/13-ц Верховний Суд зазначив, що наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Аналогічна правова позиція висловлена ВС в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15.

Отже, саме по собі неповідомлення боржника про уступку права вимоги чи неотримання боржником такого повідомлення, на що посилається представник відповідачки, не припиняє зобов`язань сторін за кредитними договорами і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

За час розгляду справи відповідачкою не надано відомостей, що свідчать про погашення вищевказаної заборгованості та про причини несвоєчасного погашення такої у добровільному порядку.

Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 30 202 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) становить 3 000 грн, заборгованість за відсотками 27 202 грн.

Відтак, встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Договором, а відповідачка, отримавши кредитні кошти, не повернула їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Коллект Центр».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, 02.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» (далі «Клієнт») та АО «Лігал Ассістанс» ( далі- «Адвокатське об`єднання») уклали договір про надання правової допомоги № 02-01/2023, відповідно до якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а. с. 39 на звороті 41 на звороті).

Згідно з п. 4.1 Договору про надання правової допомоги вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги №21 від 26.04.2024 та акту №1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 сторони договору погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 загальною вартістю 9000 грн (а. с. 43, 44).

Із платіжної інструкції від 15.03.2024 вбачається, що на рахунок адвокатського об`єднання позивачем були перераховані кошти в сумі 45000 грн за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 (а. с. 42).

Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом.

Проте, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір згідно з квитанцією № від 22.03.2024 в сумі 3028 гривень підлягає стягненню з відповідачки у користь позивача в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №063 від 02.04.2021 у розмірі 30 202 (тридцять тисяч двісті дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.09.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович