Справа № 188/2655/23
Провадження № 2/188/598/2024
25 вересня 2024 року Петьропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Місюри К.В.,
за участю секретаря судового засідання Лисяк А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Сєвєродонецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів , що були виплачені , як допомога по безробіттю
Позивач Сєвєродонецький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Лисичанському міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 01.12.2021 по 25.07.2023 р.р. На підставі наданих відомостей та поданих документів безробітною 01.12.2021р. було призначено виплату допомоги по безробіттю. При кожному відвідуванні центру зайнятості безробітна була проінформована про умови перетину кордону та тривалість перебування за кордоном. На комунікацію виходила вчасно у призначений час. Остання комунікація відбулася 04.08.2022 року. За результатами інформаційного обміну в Єдиній інформаційно аналітичній системі ДСЗ було виявлено , що ОСОБА_1 перетнула кордон ІНФОРМАЦІЯ_1 через пункт перетину в Шегині, про що не повідомила кар`єрного радника та перебувала за кордоном понад 30 календарних днів, що є порушенням вимог ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою визначено обов`язок застрахованих осіб , зареєстрованих в установленому порядку , як безробітніх своєчасно подавати відомості про обставини , що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку направив до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином, у встановленому законом порядку за місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Лисичанському міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 01.12.2021 по 25.07.2023 р.р.
ОСОБА_1 було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Безробітна, при відвідуванні центру зайнятості, була проінформована про умови перетину кордону та тривалість перебування за кордоном. На комунікацію виходила вчасно у призначений час. Остання комунікація відбулася 04.08.2022 року. За результатами інформаційного обміну в Єдиній інформаційно аналітичній системі ДСЗ було виявлено , що ОСОБА_1 перетнула кордон 03.04.2022 року через пункт перетину « ОСОБА_2 », про що не повідомила кар`єрного радника та перебувала за кордоном понад 30 календарних днів, що є порушенням вимог ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою визначено обов`язок застрахованих осіб , зареєстрованих в установленому порядку , як безробітніх своєчасно подавати відомості про обставини , що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості.
У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Згідно з пп. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: 1) виїзд за межі України; 2) обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
З питання оскарження рішень центру зайнятості щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відповідач не зверталася.
Неправомірно отриману допомогу по безробіттю відповідач, станом на дату звернення до суду, добровільно не повернула.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Приймаючи до уваги не повідомлення відповідачем про свою зайнятість, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому наявні підстави для повернення безпідставно отриманих коштів, виплаченої як допомоги по безробіттю, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 26, 206, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Сєвєродонецького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів , що були виплачені , як допомога по безробіттю задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя К. В. Місюра