Справа № 302/2162/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2024 р. смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місце знаходження: м.Ужгород, пл.Народна, буд.4 Хустського району Закарпатської області), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2023 року заявник ОСОБА_1 , в особі адвоката Кривка П.П., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою, яка в подальшому уточнена в редакції від 04.03.2024 року, про встановлення факту, що має юридичне значення.

В поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що 08.05. 1990 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , що пітверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 8 травня 1990 року. Від цього шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця вказує, що її чоловік ОСОБА_4 трагічно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті нещасного випадку на виробництві, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 та лікарським свідоцтвом про смерть № 64/м від 20.09.2023 року.

Як дружина померлого, вона звернулася із заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області для отримання одноразової допомоги. Однак листом Пенсійного фонду 06.11.2023 року її було повідомлено, що для отримання даної допомоги реєстрація її місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. Зареєстрованим місцем її проживання є адреса: АДРЕСА_1 і до дня смерті її чоловік ОСОБА_4 проживав разом з нею за вказаною адресою.

Однак, зареєстрованим місцем проживання її чоловіка була інша адреса: АДРЕСА_2 , що також вказано в акті обстеження, який складений 02.12.2023 року Міжгірською селищною радою та стверджується довідкою Міжгірської селищної ради № 3042 від 03 листопада 2023 року. За даною адресою на даний час проживає рідний брат чоловіка разом зі своєю сім`єю.

Заявниця вказує, що оскільки зареєстроване місце проживання померлого не співпадає з її зареєстрованим місцем проживання, це стало підставою для відмови у виплаті їй у отриманні одноразової допомоги, та вказана обставина змушує її звернутися до суду з цією заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт ведення спільного господарства, спільного проживання однією сім`єю за однією адресою її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період часу з 08 травня 1990 року по день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області області від 28 грудня 2023 року відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження.

04.03.2024 року представником заявника ОСОБА_1 - адвокатом Кривка П.П. подано через систему «Електронний суд» заяву про уточнення заявлених вимог та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт ведення спільного господарства та спільного проживання однією сім`єю за однією адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на момент смерті громадянина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кривка П.П. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належними чином повідомлені, проте на адресу суду подано заяву представника заявника з проханням проводити судовий розгляду у справі без його участі та у відсутність його довірителя, заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримують у повному обсязі та просять такі задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи за вимогами ОСОБА_1 у відсутність їх представника, доповнень, клопотань, додаткових доказів у справі вони не мають, просять розглянути справу за наявними у ній матеріалами, заперечень проти заяви ОСОБА_1 , заінтересованою особою не подано.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 302/2162/23, ретельно з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною другою ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та заявниця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 08.05.1990 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 08 травня 1990 року райвідділом ЗАГС Закарпатської області Української РСР, актовий запис № 37 (а.с.14).

Згідно з ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У шлюбі у них народилися донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого є в матеріалах справи (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 56 років помер чоловік заявниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , копія якого є в матеріалах справи (а.с.15).

Як вбачається з Акту спеціального розслідування групового нещасного випадку від 31.10.2023 року, затвердженого заступником начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці В.Погар,, та який стався о 14 год. 15 хв., ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 помер від нещасного випадку, який пов`язаний з виробництвом (а.с.20-34).

З довідки Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області № 3042 від 03.11.2023 року, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 вбачається, що до дня смерті її чоловік - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного депутатами Міжгірської селищної ради Фурдь М.В., ОСОБА_7 , при перевірці виявлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . До дня смерті ОСОБА_5 , який був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживав із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено у ст.33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Таким чином, лише реєстрація місця проживання заявниці за іншою адресою не свідчить про те, що заявниця з чоловіком ОСОБА_5 не проживали однією сім`єю.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; довідки з місця проживання, фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства, заяви, анкети, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного та ін.

Особливе місце у доказуванні певних обставин у цій категорії справ займають факти спільних подорожей і відпочинку, спільна присутність на святах, показання свідків. За судовою практикою можна зазначити, що спільні подорож чоловіка та жінки підтверджують факту спільного проживання, підтверджує наявність відносин як чоловіка та жінки, факт спільного відпочинку свідчить про наявність про утворення родини та спільність побуту, про наявність взаємних прав та обов`язків між чоловіком і жінкою, які притаманні подружжю.

Щоб встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні цьому поняттю. Тобто, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти, мають певні права та обов`язки тобто передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Спільні фотографії можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19) містить правовий висновок, згідно якого вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки

Що стосується вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд зазначає наступне.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.

Судом встановлено, що сторони по справі тривалий час проживали спільно за однією адресою - АДРЕСА_3 , збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх особистих речей, зокрема щоденного побутового вжитку.

Судом також встановлено, що в період тривалого часу спільного проживання за однією адресою: АДРЕСА_1 , сторони утримували житло, в якому вони проживали, як своє основне місце проживання, до такого житла відносилися як до власного, здійснювали систематичні сплати комунальних послуг, несли спільні витрати на його утримання.

Факти спільного відпочинку, спільна регулярна привселюдна присутність на релігійних святах, на святкуваннях дат визначих та релігійних, що підтверджено фотознімками також вказує про факт наявності відносин у сторін по справі і спільного проживання, на факт існування родини, про наявність взаємних прав та обов`язків стосовно дитини, які притаманні батькові і матері.

Судом також враховано те, що крім власне факту спільного проживання, є необхідність доведення факту наявності в сторін спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин і спільного проживання.

Суд прийшов до переконання, що сторони перебували у вказаний період у зареєстрованому шлюбі, спільно проживали, оскільки у вказаний період між ними були стосунки як між чоловіком і дружиною, в їх свідомих діях наявні ознаки юридичної визначеності по досягненню мети і поняття шлюбу - історично зумовленим узаконенням суспільної форми людських відносин і які узаконені державою з утвердженням обрядовості відносин, в якому би були чітко визначені права та обов`язки один відносно одного і дітей.

Враховуючи, що заявниця ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_5 проживали в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину (доньку), з якою спільно проживали за однією адресою, вели спільне господарство, що крім вищезазначених документів, також підтверджується наданими заявницею фотографіями сімейного альбому, а тому заява підлягає задоволенню та суд вважає за необхідне встановити факт ведення спільного господарства та спільного проживання однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , і термін їх спільного проживання становить більше п`яти років. Факт спільного проживання підтверджено вищевказаною інформацією, а також міститься на спільних світлинах-фотографіях подружжя.

Встановлення вказаного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її цивільні права. Іншої можливості встановити даний факт заявниця немає, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин справи, аналізуючи докази по даній цивільній справі у їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, суд вважає, що факт ведення спільного господарства та спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за однією адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 08.05.1990 року по день смерті ОСОБА_5 19.09.2023 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 315, 318, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт ведення спільного господарства та спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за однією адресою: АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду, через Міжгірський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО