Справа № 953/9822/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Максимовської Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
За договором банком надані кредитні кошти на оплату товару та встановлені умови його повернення, ануїтетними платежами, зі сплатою відсотків .
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 16.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2024 року відмовлено в затвердженні мирової угоди.
З виписки по рахунку за період з 21.10.2021 року по 01.09.2023 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що за вказаний період позичальником використовувались кредитні кошти..
У зв`язку з виникненням у ОСОБА_1 простроченої заборгованості зі сплати кредиту банк направив йому вимогу №1-1586 від 02.05.2023р. щодо погашення простроченої заборгованості .
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У заяві-анкеті визначені всі істотні умови кредитного договору, передбачені статтею 1054 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 зроблено висновок, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто положеннями цієї законодавчої норми врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Отже, умовами заяви-анкети передбачені як відсотки за правомірне, так і за неправомірне користування - 50% кредитними коштами.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на час подання позову мав не погашену заборгованість перед банком. Із заявою про розірвання укладеного договору до банку він не звертався.
З виписки за договором № 41501822 за період з 21.10.2021р. по 01.09.2023р. вбачається, що позичальник користувався коштами, розраховувався за покупку товару.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі № 554/4300/16-ц від 25 травня 2021 року.
За таких обставин, надана позивачем виписка та відомості щодо руху коштів, у сукупності з іншими доказами у матеріалах справи підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також наявність та розмір заборгованості, і не спростовані будь-якими доказами. Підстав для не прийняття таких доказів суд суддів не вбачає.
В даному випадку положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, застосуванню не підлягають, оскілки 50 % річних, які нараховані банком, не є штрафними санкціями , а є процентами за користування недозволеним/простроченим кредитними коштами.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідача на корить позивача в пропорційному розмірі, що складає 1009,18 грн. (задоволено 37,60 відсотків від заявлених вимог)
Також обома сторонами надані докази в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката по 6000 грн., зокрема договір, акт прийому-передачі послуг та квитанції на оплату.
Враховуючи часткове задоволенні позовних вимог , витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають стягнення з обох сторін в пропорційному розмірі з позивача 3744 грн., з відповідача 2256 грн.
Відповідно до п.10 ст. 142 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та наявності судових витрат у обох сторін, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на корить відповідача різницю у судових витратах, що складає 478,82 грн. та звільнити сторін від обов`язку сплачувати один одному судові витрати в сумі 3265,18 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст..12, 13, 19, 81, 141, 142, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК суд,-
. В решті позову відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 478 грн.82 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Суддя Н.М. Бородіна