ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1531/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2633/24 Категорія: 304090000 Маренюк В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Василенко Л.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 (повний текст складено 15.08.2024, суддя в суді першої інстанції Маренюк В.Л.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у квітні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 45500,00 грн., мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги до боржників за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо відповідача ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 позов у справі відхилено з посиланням на те, що позивач не довів факт укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору.

В Анкеті-заяви від 13.05.2021 №3337652 вказано: «IP адреса з якої подано заяву: НОМЕР_1 », проте належність вказаної адреси відповідачу не доведена.

Представник відповідача заперечив підписання нею кредитного договору та належність їй IP адреси, з якої подано заяву: НОМЕР_1 , чим поставив під сумнів відповідність поданих копій електронних доказів оригіналу (анкети-заяви на кредит від 13.05.2021 № 3337652, договір про споживчий кредит від 13.05.2021 № 3337652), проте позивач не вчинив дій для надання на дослідження суду оригіналів відповідних електронних доказів.

Наданий представником позивача на підтвердження факту підписання відповідачкою кредитного договору з використанням одноразового ідентифікатора R41525 скриншот веб-сторінки у мережі Інтернет є паперовим відображенням електронного документа та не засвідчений власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, а тому не набув статусу письмового доказу.

Позивач не довів фактичне перерахування позичальнику кредитних коштів.

Позивач подав на вказане рішення суду 19.08.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позов.

В обґрунтування вказано на те, що кредитний договір укладено з ініціативи відповідача в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора та з належним дотриманням приписів законодавства, що підтверджено відповідним файлом з договором, де в підсистемі електронного суду не відображається одноразовий ідентифікатор з метою збереження конфіденційності інформації.

Факт перерахування позичальнику кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням №46133729 від 13.05.2021 на рахунок, погоджений сторонами в договорі.

У додаткових поясненнях на апеляційну скаргу, які суд розцінює як відзив на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскіьки вважає його законним та належним чином обгрутованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 13.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3337652, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 12.06.2021. Сума до повернення 15500 грн.

Згідно п.3.3.2 договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені п.п.1.1-1.6 та п. 2.4 договору.

Відповідно до пункту 6.1, 6.2 кредитного договору він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та / або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.

Пунктом 2.2.2 кредитного договору передбачено, що нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Відповідно до п. 3.2.6. кредитного договорупозикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

Крім того, 13.09.2021 між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого, ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Діджи Фінанс», а остання приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно Витягу з Додатку до Договору факторингу № 07Т із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 13.05.2021 сума заборгованості відповідача становить 45500 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34500 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн. заборгованість за комісією.

Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення боргу.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримала кошти за кредитним договором та не повернула їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору відсотки по кредиту та комісію, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу.

Отже відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому доказів виконання наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі ні перед попередніми кредиторами відповідачем суду не надано.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції в цій справі про те, що позивачем не доведено факт укладення з відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів з урахуванням такого.

У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

За обставин цієї справи кредитний договір від 13.05.2021 був підписаний позичальником ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора R41525, час 13.05.2021 08:42, що встановив апеляційний суд, дослідивши PDF файл Договору про споживчий кредит, долучений до позову в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

При цьому, як вказує скаржник, при роздруківці вказаного документу такий одноразовий ідентифікатор не відображається з метою збереження конфіденційності інформації.

Також цей одноразовий ідентифікатор позичальника за договором відображено у відповіді на відзив на а.с.97 на звороті.

З цих підстав апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довів факту укладення з відповідачем кредитного договору.

Апеляційний суд також вважає неспроможними аргументи суду першої інстанції про те, що позивач не довів належність відповідачу ІР адреси, яка використана при укладенні кредитного договору, адже в залежності від того який саме електронний пристрій використовувався позичальником для доступу до системи кредитування та через яку саме мережу (стільникові дані чи точка Wi-Fi) указана ІР адреса може зазнавати змін, отже сама по собі не може визначати єдину підставу для ідентифікації клієнта кредитної установи.

Додатково апеляційний суд враховує, що кредитний договір містить точні ідентифікуючі позичальника дані ПІБ, податковий номер, зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надав для дослідження оригіналів електронних доказів, зокрема, кредитного договору є помилковим, так як долучений до позову саме PDF файл Договору про споживчий кредит від 13.05.2021 є точним електронним відображенням правочину, який укладений в електронній формі, тобто відповідає оригіналу, що перевірено судом при розгляду апеляційної скарги.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач не довів фактичне перерахування позичальнику кредитних коштів спростовуються платіжним дорученням №46133729 від 13.05.2021 про перерахунок коштів позичальнику на рахунок, погоджений сторонами в кредитному договорі.

Ураховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги у цій справі є обґрунтованими, адже позичальник, отримавши від кредитора кредитні кошти, взяті на себе зобов`язання не виконала тіло кредиту та передбачені договором платежі (відсотки по кредиту та одноразову комісію) кредитору не сплатила, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 45500 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34500 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн. - заборгованість за комісією.

Доказів погашення вказаного боргу відповідачем суду не надано, отже його слід стягнути у судовому порядку на користь позивача, який набув відповідного права вимоги за договором факторингу від 13.09.2021 № 07Т.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 у даній справі належить скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Таким чином апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 5329,28 грн. судового збору за розгляд цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, які були документально підтверджені.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 у даній цивільній справі скасувати.

Позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» кредитну заборгованість за договором від 13.05.2021 №3337652 у сумі 45 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс»5329,28 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.09. 2024.

Суддя-доповідач

Судді