ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4202/24 Справа № 203/676/21 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зміну черговості отримання права на спадкування , -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зміну черговості отримання права на спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що від 2002 року однією сім`єю мешкав з ОСОБА_6 у її квартирі АДРЕСА_1 . Позивач з ОСОБА_6 разом працювали та проводили дозвілля, їздили відпочивати, робили ремонт квартири. 2018 року остання захворіла, і позивач доглядав за нею, возив до лікарів тощо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Спадщину після її смерті прийняв позивач та її рідний брат - ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, позивач просив суд встановити факт, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - від червня 2003 року по 20 серпня 2020 року.

Надати ОСОБА_3 право на спадкування у другу чергу після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зміну черговості отримання права на спадкування - задоволено.

Встановлено той факт, що ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - від червня 2003 року по 20 серпня 2020 року.

Надано ОСОБА_3 право на спадкування у другу чергу після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що з 02.06.2003 ОСОБА_3 був зареєстрований і відтоді мешкав у квартирі АДРЕСА_1 ) разом з її власницею - ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 8, 9, 13, 14, 19).

Від 2018 року ОСОБА_6 хворіла на гіпертонічну хворобу ІІІ ступеня (ризик дуже високий), цукровий діабет ІІ типу середнього ступеню важкості (вторинно-інсулінозалежний, субкомпенсований), ішемічну хворобу серця (дифузний кардіосклероз СН ІІА-Б, систолічна функція ЛШ збережена), хронічну хворобу нирок V ступеню (ШКФ-5 мл/хв) (поєднана нефропатія діабетична, гіпертензивна, ішемічна, сечовий синдром, вторинна еритропоетинзалежна анемія) (т. 1 а.с. 26).

У період від 18.09.2018 по 03.12.2019 ОСОБА_6 вісім разів проходила тривалі лікування в умовах стаціонару (т. 1 а.с.а.с. 27 - 36).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (т. 1 а.с. 12).

За життя (22.02.2013) ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а також гараж № НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Світлофор 1» ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 133).

8 вересня 2020 року позивач звернувся до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 за законом як спадкоємець четвертої черги (т. 1 а.с. 103-звор.).

27 листопада 2020 року ОСОБА_7 також звернулася до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 за заповітом (т. 1 а.с. 112-звор ).

Того ж дня ОСОБА_1 також звернувся до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 за законом як спадкоємець другої черги (т. 1 а.с. 114-звор.).

22 липня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/1294/21 (провадження №2/0203/763/2021) було ухвалене заочне рішення про визнання за ОСОБА_7 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.а. 84, 85 цивільної справи №203/1294/21).

Позивач з 02.06.2003 до дня смерті ОСОБА_6 постійно проживав з нею однією сім`єю, зазначений факт підтверджено сукупністю доказів, а саме:

фактом постійної безперервної реєстрації позивача у квартирі спадкодавиці, яка у той же період постійно і безперервно мешкала у цій же квартирі;

фотокартками, на яких зображено спільний відпочинок позивача та ОСОБА_6 , спільного відвідування ними різноманітних заходів тощо (т. 1 а.с 22 - 25);

листом комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 13.10.2020 №09/07-916, згідно у період від 22.08.2018 по 20.08.2020 (період, коли хвороба ОСОБА_6 набула тяжкого характеру) постійний догляд за нею у лікарні здійснював тільки позивач (т. 1 а.с. 26);

довідкою комунального підприємства «Ритуал» Харківської міської ради від 21.08.2020 та накладною від 20.08.2020, згідно з якими усі витрати з поховання ОСОБА_6 поніс позивач (т. 1 а.с. 3 8);

касовими чеками (оригінали яких зберігаються у позивача), які свідчать про придбання позивачем ліків, необхідних для лікування ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 39 - 51);

показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , згідно з якими позивач та ОСОБА_6 дійсно мешкали однією сім`єю як чоловік та дружина, разом придбавали речі в помешкання, робили у квартирі ремонт, мали спільний бюджет; позивач під час хвороби ОСОБА_6 доглядав її, купував ліки, супроводжував до лікарів тощо.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та показами свідків підтверджується, що з 02.06.2003 до дня смерті ОСОБА_6 позивач постійно проживав з нею однією сім`єю, отже є спадкоємцем за законом четвертої черги. Позивач від 2018 року самотужки опікувався над ОСОБА_6 , яка через тяжку хворобу потребувала сторонньої допомоги, матеріально забезпечував її, надавав їй допомогу у придбанні потрібних ліків тощо. Тому суд вважав за можливе надати позивачеві право на спадкування після смерті ОСОБА_6 у другу чергу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір у цій справі та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують його проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_6 протягом останніх 17 років перед смертю спадкодавця та забезпечення її саме позивачем у останні роки життя доглядом і піклуванням, яких вона потребувала у зв`язку із погіршенням стану здоров`я.

Встановивши, що лише позивач постійно проживав із ОСОБА_6 протягом тривалого часу та надавав їй допомогу у приготуванні їжі, і остання потребувала такої допомоги, оскільки була обмежена у русі і самостійному догляді через стан здоров`я, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про наявність правових підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, для зміни черговості права на спадкування та визнання за ОСОБА_3 як спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 права на спадкування за законом разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із цим висновком як із таким, що відповідає обставинам справи та зазначеним вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про неналежність наданих позивачем доказів на обґрунтування обставин надання ним догляду та допомоги ОСОБА_6 , які остання потребувала саме від нього, є безпідставними та необґрунтованими.

Ці доводи фактично зводяться до незгоди заявника із оцінкою, наданою судом першої інстанції медичній документації щодо стану здоров`я ОСОБА_6 в останні роки її життя, а також її потреби у отриманні допомоги сторонніх осіб, зокрема й позивача.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: