Дата документу 25.09.2024
Справа № 501/3873/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: ОСОБА_3 ) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить:

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю квартирою АДРЕСА_1 ;

- вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ;

- встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

передати в користування позивачу ОСОБА_1 кімнату площею 11,7 кв.м з лоджією площею 1,4 кв.м.;

передати відповідачу ОСОБА_2 кімнати площею 8,2 кв.м. та 17,5 кв.м. з балконом площею 1,6 кв.м.;

ванну кімнату з туалетом площею 4,2 кв.м., кухню площею 9,8 кв.м., коридор площею 10,5 кв.м., вбудовану шафу площею 0,4 кв.м. залишити в загальному користуванні;

- стягнути з відповідача на користь позивача всі витрати, пов`язані зі зверненням до суду, які мають підтвердження в матеріалах справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 є спільною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач постійно мешкала в цій квартирі, яка була постійним місцем її проживання. Іншого житла на праві власності вона не має.

Позивач у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, тимчасово, з метою збереження свого життя, в березні 2022 року вимушена була виїхати за межі України. На тепер, повернувшись в Україну, вона не змогла відчинити двері своєї квартири АДРЕСА_1 . Від сусідів їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 змінила замки у вхідних дверях в квартиру. Ключі від нових замків вона їй не передала і на сьогодні увійти в квартиру позивач не має можливості. Звернутись до відповідачки не має можливості, так як сторони не підтримують відносини та не спілкуються.

У зв`язку з тим, що на сьогодні позивачка залишилась без житла, позбавлена свого законного права володіти, користуватися та розпоряджатись своєю власністю, вона була вимушена з вказаним позовом звернутись до суду.

Позивач надала заяву в якій просить суд розгляд справи провести без її участі, підтримує викладені в позовній заяві обставини та просить задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не сповістила, відзив на позов не надала.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, пояснень щодо позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1998 (а.с.9) була спільною власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Частки у праві власності на вказану квартиру розподілились наступним чином: відповідно до розпорядження органу приватизації вказана квартира була приватизована в рівних частках по 1/3 частині на трьох власників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією розпорядження органу приватизації №390 від 18 березня 1998 року (а.с.8, копією свідоцтва про право власності на житло від 19 березня 1998 року (а.с.9), копією реєстраційного посвідчення від 27 липня 1998 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на його частку в спірній квартирі, а саме на 1/3 частину. Спадщина розподілилась наступним чином - 1/3 частини перейшла його дочці ОСОБА_1 , а 2/3 частини ОСОБА_5 , як дружині померлого, з урахуванням частки спадщини від якої відмовився її син ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 09 січня 2020 року (а.с.13), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 січня 2020 року (а.с.14), копією Витягу з Державного реєстру речових прав від 09 січня 2020 року (а.с.15).

Таким чином власниками спірної квартири АДРЕСА_1 на сьогодні є: ОСОБА_1 1/9 частина квартири; ОСОБА_3 1/3 частина квартири; ОСОБА_2 5/9 частин квартири, які складаються з 1/3 частини, як власника квартири та 2/9 частини квартири, як спадкоємця.

Позивач іншого житла на праві власності не має, і як пояснила позивач в судовому засіданні, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, вона тимчасово, з метою збереження свого життя, в березні 2022 року вимушена була виїхати за межі України. Однак, повернувшись в Україну, не змогла відчинити двері своєї квартири АДРЕСА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_2 змінила замки у вхідних дверях в квартиру. На сьогодні позивачка залишилась без житла. Позбавлена свого законного права володіти, користуватися та розпоряджатись своєю власністю.

Згідно технічного паспорту (а.с.12), квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65,3 кв.м., складається з: 1 кімната площею 17,5 кв.м.; 2 кімната площею 8,2 кв.м.; 3 кімната площею 11,7 кв.м.; кухня площею 9,8 кв.м.; туалет та ванна кімната площею 4,2 кв.м.; коридор площею 10,5 кв.м.; вбудована шафа 0,4 кв.м.; балкон, лоджія площею 1,4 кв.м., 1,6 кв.м.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням та вселення в це житлове приміщення є належним способом захисту порушених прав Позивача.

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд приходить до висновку про цілком законні вимоги позивача, яку слід вселити в спірну квартиру, а відповідача слід зобов`язати не перешкоджати їй в користуванні житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: ОСОБА_3 ) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

виділити в користування позивачу ОСОБА_1 кімнату площею 11,7 кв.м з лоджією площею 1,4 кв.м.;

виділити відповідачу ОСОБА_2 кімнати площею 8,2 кв.м. та 17,5 кв.м. з балконом площею 1,6 кв.м.;

ванну кімнату з туалетом площею 4,2 кв.м., кухню площею 9,8 кв.м., коридор площею 10,5 кв.м., вбудовану шафу площею 0,4 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя