Справа № 522/1359/21
Провадження № 2/496/578/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря - Рябової А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , до

відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, , місце знаходження за адресою: вул. Канатна, 134, м. Одеса, Одеська область, індекс 65039,

вимоги позивачки: про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною,

позивачі - будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явилися,

відповідач - будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява в якій відповідач, зокрема, просить справу розглянути у його відсутність,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляду справи у її відсутність, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача.

1. 25.01.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивачка 1), ОСОБА_2 (далі - позивачка 1), в особі представника, в інтересах ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, в якому просить суд позбавити відповідача батьківський прав відносно його доньки - ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначити їх опікунами над ОСОБА_3 , малолітньою, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

2. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 народилася донька - ОСОБА_3 . Батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , мати дитини, померла. Відповідач з 2016 року проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги не надає, постійно ухиляється від батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини. 19.09.2019 року Приморським районним судом м. Одеси винесено Судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 , малолітньою, ІНФОРМАЦІЯ_3 , але ОСОБА_4 продовжує не виконувати своїх зобов`язань та умисно ухиляється від виконання судового рішення, що також підтверджується тим, що останній був відсутній на похованні матері доньки, тобто, своїми діями біологічний батько проявив максимальну байдужість та відсутність зацікавленості у вихованні та піклуванні над донькою. Після смерті матері та через байдужість біологічного батька, ОСОБА_3 може потрапити до дитячого будинку. Саме бездіяльність ОСОБА_4 та його безвідповідальна поведінка можуть остаточно позбавити дитину всебічного розвитку та дитинства. Натомість позивачі готові піклуватися своєю онукою. За вказаних обставин позивачі звернулися з позовом до суду.

3. Відповідач до суду відзив на позов не надав. До матеріалів справи долучено заяву відповідача, справжність підпису ОСОБА_4 на якій засвідчено Лебідь О.В. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 17 листопада 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 2073, якою відповідач дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 111). Окрім цього 20.08.2024 року на адресу суду надійшла повторно заява відповідача, справжність підпису ОСОБА_4 на якій засвідчено Юшин А.Ю. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 08 серпня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 2521, якою відповідач дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 168).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. До матеріалів позовної заяви долучено клопотання представника позивачів про витребування доказів. (а.с. 7-8)

5. 03.08.2021 року на адресу суду від позивачів надійшла заява про заміну неналежної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору. (а.с. 86)

6. Позивачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явилися, але від ОСОБА_2 до суду надійшла заява, якою вона просила, зобов`язати третю особу надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а також розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. (а.с. 162)

7. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, в підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просила справу розглянути у його відсутність. (а.с. 94-97, 127)

8. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, але в заяві про згоду на позбавлення батьківських прав, зокрема, просив про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 111, 168)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

9. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 03.02.2021 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області. (а.с. 66-67, 70)

10. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 року, цивільну справу № 522/1359/21, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 72)

11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 26.03.2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання та задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. Окрім цього відповідачу було надано строк для надання відзиву. (а.с. 73-74)

12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 03.08.2021 року клопотання позивачів про заміну третьої особи задоволено та зобов`язано надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. (а.с. 87-88)

13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 20.06.2024 року заяву позивачки про зобов`язання третьої особи надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав задоволено. (а.с. 164-165)

14. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

15. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав.

16. Так, за змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

17. Так, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

18. Враховуючи, що від сторони позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач їх визнав, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів та керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд може ухвалити рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

19. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

20. Судом встановлено, що 04.03.1997 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було розірвано, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 04.03.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, а/з № 55. (а.с. 29)

21. 30.07.1999 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (прізвище після одруження - ОСОБА_12 ), відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради зареєстровано шлюб, а/з № НОМЕР_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 . (а.с. 27)

22. ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 11.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, а/з № НОМЕР_8 , де батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . (а.с. 25, 26)

23. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 2 від 24.11.2020 року відомості про батька в актовий запис № 11883 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внесені відповідно до ст. 126 СК України. (а.с. 34)

24. ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 28 років померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 02.11.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № НОМЕР_10 . (а.с. 30)

25. ОСОБА_2 (прізвище до одруження - ОСОБА_13 ) перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження (серія та номер нечитабельні), виданого 30.05.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, а/з № 123. (а.с. 28)

26. На підтвердження матеріальної спроможності опікуватися дитиною позивачами надано: копію довідки про доходи № 923219 про розмір пенсії ОСОБА_14 ; копію довідки про доходи № 587711 про розмір пенсії ОСОБА_1 ; копію довідки про доходи № 681835 про розмір пенсії ОСОБА_2 ; копію довідки № 579 про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_2 . (а.с. 35, 36, 37)

27. Відповідно до копії довідки (повна) серії ІІА № 2096913, виданої Міністерством внутрішніх справ України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 23.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 49)

28. Відповідно до копії довідки (повна) серії ІІА № 2096769, виданої Міністерством внутрішніх справ України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , станом на 23.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 49)

29. Відповідно до копії довідки (повна) серії ІІА № 2096770, виданої Міністерством внутрішніх справ України, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 23.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 50)

30. Відповідно до копії довідки (повна) серії ІІА № 2096743, виданої Міністерством внутрішніх справ України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , станом на 24.11.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 50)

31. Згідно копії довідок №№ 121, 124, виданих 02.12.2020 року КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я Одеської обласної ради» ОСОБА_11 та ОСОБА_14 на наркологічному обліку не значаться. (а.с. 51)

32. Згідно копії довідок №№ 782, 783, виданих 16.11.2020 року КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 за даними архіву, реєстратури та картотеки не значаться. (а.с. 51)

33. Згідно копії довідок №№ 122, 123, виданих 02.12.2020 року КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я Одеської обласної ради» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на наркологічному обліку не значаться. (а.с. 52)

34. Згідно копії довідок №№ 781, 784, виданих 16.11.2020 року КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за даними архіву, реєстратури та картотеки не значаться. (а.с. 52)

35. З копій довідок, виданих 01.12.2020 року шкірно-венерологічним відділенням КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6» м. Одеса, вбачається, що ОСОБА_2 , 1948 року народження, та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, на диспансерному обліку в ШВВ не знаходяться. (а.с. 53)

36. З копій довідок, виданих 09.12.2020 року КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» ООР», вбачається, що ОСОБА_2 , 1948 року народження, та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку з приводу активної форми туберкульозу не стоять. (а.с. 54)

37. Відповідно до копії Висновку про стан здоров`я громадянина № 44, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 14», протипоказань для призначення ОСОБА_1 опікуном немає. (а.с. 55)

38. Відповідно до копії Висновку про стан здоров`я громадянина № 43, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 14», протипоказань для призначення ОСОБА_2 опікуном немає. (а.с. 56)

39. Згідно копії Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини № 622, виданого 01.12.2020 року КНП «Дитяча міська поліклініка № 3» Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , особливостей стосовно фізичного розвитку та відхилень у розумовому розвитку немає. (а.с. 57)

40. З копії психолого-педагогічної характеристики учениці 1-Б класу Одеської спеціалізованої школи № 117 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області ОСОБА_3 , 2013 року народження, підписаної директором, ОСОБА_17 , вчителем, ОСОБА_18 , психологом, ОСОБА_19 , вбачається, що дитина активна у спілкуванні з однолітками та дорослими у школі, програмний матеріал засвоює на достатньому рівні, товариська, дисциплінована та самостійна. Розвиток емоційно-вольової та пізнавальної сфери дитини повністю відповідає віковим характеристикам та вимогам. Дитина демонструє високий рівень психологічної адаптації до шкільного життя. Мати дитини активно приймала участь у її шкільному житті, так само як це зараз роблять її бабуся та прабабуся. Батько дитини навпроти свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки не виконує - весь час він жодного разу не брав участі в шкільному житті дитини, дівчинка жодного разу про нього не згадувала. (а.с. 58)

41. Листом № 01-12/1184/1вих від 05.09.2024 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила суд про те, що до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради ніхто не звертався. У разі надходження відповідних документів, необхідних для вирішення питання стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дану справу буде винесено на комісію з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Після засідання даної комісії буде прийнято відповідне рішення (підготовлено висновок), який буде надано до суду. (а.с. 170-171)

V. Оцінка Суду.

42. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

43. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

44. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

45. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

46. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

47. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

48. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

49. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

50. Стаття 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші.

51. Згідно ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

52. За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4).

53. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

54. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

55. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

56. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

57. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

58. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»).

59. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

60. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

61. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року.

62. У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

63. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

64. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

65. ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення проти позбавлення особи батьківських прав також може свідчити про її інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

66. У рішенні від 16.07.2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

67. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України", заява № 39948/06).

68. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

69. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

70. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03.12.1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

71. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11.09.2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29.04.2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20). Судова практика щодо застосування положень ст. 164 СК України є усталеною.

72. Судом встановлено, що відповідач був достовірно обізнаний про тяжку життєву ситуацію дитини, викликаною смертю її матері, однак не вжив заходів на забезпечення догляду за дитиною, яка після смерті матері була позбавлена будь-якого батьківського піклування.

73. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням ст. 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

74. ЄСПЛ у рішенні від 30.06.2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації ст. 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

75. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми.

76. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

77. Як зазначив Верховний суд в Постанові від 06.05.2020 року, справа № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч. 5, 6 ст. 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

78. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 11.12.2023 року по справі № 523/19706/19 дійшов наступного висновку «У частинах четвертій - шостій ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тлумачення змісту зазначених приписів Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок. Наведені вище положення статті 19 СК та Порядку знайшли своє відображення у процесуальному законодавстві, з якого слідує, що такі органи займають самостійне процесуальне становище, беручи участь у судовій справі. Так, згідно із ч. 6 ст. 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право. Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили. У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо. Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень. Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень. Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити у винесенні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може.»

79. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

80. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

81. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

82. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав.

83. Щодо призначення опікуна, то суд дійшов наступного висновку.

84. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

85. За змістом ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

86. Оскільки мати ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла, а батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавляється батьківських прав відносно малолітньої дочки, то було б доцільно призначити позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як є відповідно, бабусею та прабабусею дитини та піклуються і займаються її фізичним та духовним розвитком.

87. Однак, суд встановлює опіку виключно за поданням органу опіки та піклування, виданим на підставі заяви особи та доданих документів, на підтвердження критеріїв відповідності вимог законодавства, встановлених для осіб, що бажають бути опікуном/піклувальником, зокрема, довідки про стан здоров`я такої особи.

88. Незважаючи на неодноразові відкладення судових засідань, позивачами не надавалося до Органу опіки та піклування відповідної заяви та подання про призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікунами ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_7 , до суду не надано.

89. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивачів про призначення їх опікунами ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_7 , задоволенню не підлягають.

90. При цьому позивачі не позбавлені можливості звернутися до органу опіки та піклування із відповідною заявою про призначення їх опікунами ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_7 , після прийняття судом рішення про позбавлення ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав.

91. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та призначення опікуна, підлягають частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

92. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

93. Позивачками сплачено і документально підтверджено сплату судового збору у розмірі 1816,00 гривень, згідно квитанції №№ 1167-21-022/С, 1167-21-023/С від 21.01.2021 року. (а.с. 13, 16)

94. Враховуючи ту обставину, що позивачем заявлено дві вимоги, а судом задоволена одна вимога, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50%, тобто 908,00 гривень, на користь позивачів.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 165, 180-182, 184, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною - задовольнити частково.

2. Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , батьківських прав у відношенні дитини - ОСОБА_3 , малолітньої, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

6. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

7. Повний текст рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя О.П. Портна