Справа № 211/5069/24
Провадження № 2/211/2411/24
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кафтасьєва Ганна Володимирівна, звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача та відповідача - ОСОБА_4 . У період шлюбу батьки позивача набули у власність однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_1 , у подальшому також проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину у вигляді 1/2 частки квартири фактично прийняла його дружина та син, але одразу до нотаріуса вони не звертались, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримувалось. ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась сестра позивача ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи. Після смерті матері позивач, в особі представника, звернувся до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори задля оформлення спадщини після смерті батька та матері, в межах оформлення спадщини представником було отримано у визначеному законом порядку витяг з державного реєстру речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та технічний паспорт на квартиру. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Представник позивача просить визначити, що частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та встановити їх в розмірі по 1/2 частці за кожним. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку однокімнатної квартири загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за кожним окремо, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 3/8 частки однокімнатної квартири загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

Представник позивача адвокат Кафтасьєва Г.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до поданої заяви позовні вимоги визнала в повному обсязі

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Оскільки відповідач визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с. 12, 14 - копії свідоцтв про смерть, про народження).

Після смерті ОСОБА_3 а відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира була набута у власність подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у період зареєстрованого шлюбу (а.с. 13, 21-23 копії свідоцтва про укладання шлюбу, довідки ЖБК «Южний», довідки БТІ, витягу). Однак, вказана вище квартира була зареєстрована на ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача та відповідача - ОСОБА_4 (а.с. 14, 20 - копії свідоцтв про народження).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою вих. №9526 від 29.03.2024, померла ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 07 червня 1991 року, знята з реєстрації 30 серпня 2019 року у зв`язку зі смертю. Разом з померлою на день її смерті були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи №180/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його син ОСОБА_1 , який 24 травня 2024 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, які на день смерті спадкодавця були зареєстровані разом з померлим.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №121/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями першої черги за законом є її син ОСОБА_1 , який 02 квітня 2024 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та ОСОБА_2 .

31 липня 2024 року державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. постановлено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з супровідним листом вих. №850/02-31 від 03 липня 2024 року, якою позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належну частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (сто десять), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , оскільки вищевказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті обох з подружжя не передбачено. Рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду з приводу вирішення питання щодо вищевказаного питання (а.с. 34).

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1234 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують його право у реалізації ним своїх прав на належне йому нерухоме майно.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зазначалось раніше, однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була набута у власність подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у період зареєстрованого шлюбу.

Ураховуючи викладене, суд вважає встановленим, що батько позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на законних підставах володіли однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та, оскільки вказана вище квартира була набута у власність під час зареєстрованого шлюбу, їх частки мають бути рівними, до того ж суду не було надано доказів, що між подружжям були інші домовленості або шлюбний договір. Тому суд вважає за необхідне визначити, що їх частки є рівними та встановити їх в розмірі по 1/2 частці за кожним. У зв`язку з чим, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності на 1/4 частку вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька та визнання права власності на 3/8 частки вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері. Та відповідно є підстави для визнання за відповідачем права власності на 3/8 частки вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері. Оскільки іншого шляху для захисту прав позивача та відповідача немає, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки позивач та відповідач звільненні від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та встановити їх в розмірі по 1/2 частці за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частку однокімнатної квартири загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 3/8 частки однокімнатної квартири загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 3/8 частки однокімнатної квартири загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2024 року.

Суддя Д.М. Ніколенко