У х в а л а

17 вересня 2024 року

м. Київ

Справа № 522/15864/22

Провадження № 61-11339ск24

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 20 квітня 2023 року, додаткове рішення цього суду від 22 червня 2023 року, постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2024 року та додаткову постанову цього суду від 13 червня 2024 року

у справі за позовом скаржника до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 (далі - третя особа) - про зобов`язання вчинити певні дії та

в с т а н о в и в:

1. 26 квітня 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 20 квітня 2023 року, додаткове рішення цього суду від 22 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2024 року й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову та відмову в задоволенні клопотання третьої особи про стягнення зі скаржника 3 000,00 грн судових витрат на правничу (правову) допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

2. 20 травня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив цю скаргу без руху.

3. 28 травня 2024 року скаржник подав до суду уточнену касаційну скаргу.

4. 17 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою касаційну скаргу повернув. Мотивував тим, що скаржник не усунув її недоліки.

5. 23 червня 2024 року скаржник повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив поновити строк на касаційне оскарження, скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 20 квітня 2023 року, додаткове рішення цього суду від 22 червня 2023 року, постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2024 року та додаткову постанову цього суду від 13 червня 2024 року й ухвалити нове судове рішення - про задоволення позову, відмову в задоволенні клопотання третьої особи про стягнення зі скаржника 3 000,00 грн судових витрат на правничу (правову) допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції та 8 000,00 грн витрат на правничу (правову) допомогу за розгляд справи в апеляційному суді.

6. 1 липня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою поновив строк для подання касаційної скарги та залишив її без руху.

7. 15 липня 2024 року скаржник подав до суду уточнену касаційну скаргу.

8. 18 липня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув касаційну скаргу. Мотивував тим, що скаржник не усунув її недоліки.

9. 29 липня 2024 року скаржник повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

10. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.

11. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.

(1) Щодо строку на касаційне оскарження

12. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

12.1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).

12.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

12.3. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

12.4. За змістом пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується. До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

12.5. Скаржник у касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження. Зазначив, що 1 липня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою поновив строк для подання касаційної скарги, а 18 липня 2024 року - повернув її скаржникові. Згідно з повідомленням, сформованим в автоматизованій системі документообігу Верховного Суду, про доставлення електронного листа скаржник 19 липня 2024 року отримав в електронному кабінеті копію ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 18 липня 2024 року. Однак, подаючи 29 липня 2024 року повторно касаційну скаргу, скаржник, зокрема, не обґрунтував, чому він зволікав із повторним її поданням. Крім того, не вказав дату отримання копії оскарженої постанови. Тому повинен зазначити таку дату, надавши відповідні докази за можливості їхнього отримання, та навести обґрунтовані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

(2) Щодо вимог до змісту касаційної скарги

13. За змістом пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон № 3200-IX) у касаційній скарзі повинні бути зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Проте у касаційній скарзі таких відомостей немає.

13.1. Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей (частина восьма статті 14 ЦПК України у редакції Закону № 3200-IX).

13.2. Скаржник у касаційній скарзі всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України відомостей про наявність або відсутність у нього електронного кабінету не зазначив. Від обов`язку зазначити такі відомості не звільнений, бо подав цю скаргу поштою.

14. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник такі підстави не конкретизував.

14.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбаченихпунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

14.2. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

14.3. У касаційній скарзі скаржник зазначив, що підставою для оскарження судових рішень є те, що суди не дослідили зібрані у справі докази, що спричинило неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Проте не обґрунтував підстав касаційного оскарження, передбаченихпунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як того вимагає пункт 1 частини третьої статті 411 цього кодексу. Тому у разі оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

(3) Щодо дотримання принципу рівності

15. До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет (речення перше пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

15.1. Скаржник до касаційної скарги додав квитанцію про сплату судового збору. Але до копій касаційної скарги для інших учасників справи скаржник не додав копій зазначеного документа. Надав його виключно для суду, хоча ЦПК України не передбачає для учасника справи, який оскаржує судові рішення, можливості визначати, які додані до касаційної скарги матеріали не надавати іншим учасникам справи. Більше того, якби скаржник подав касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами в електронній формі через електронний кабінет, інші учасники справи, якщо вони мають такий кабінет, теж не були б обмежені у можливості ознайомлення з відповідними додатками.

15.2. З огляду на вказане скаржник має подати до суду копії квитанції про сплату судового збору, які він не надав раніше, для інших учасників справи.

(4) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги

16. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України).

17. Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 390, 392, 393 ЦПК України,

у х в а л и в :

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 20 квітня 2023 року, додаткове рішення цього суду від 22 червня 2023 року, постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2024 року та додаткову постанову цього суду від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 - про зобов`язання вчинити певні дії.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима