КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/622/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року місто Київ

справа №755/15654/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Галагана В.І., повний текст рішення складено 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до відповідачів, в якому просив:

стягнути з Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органами досудового слідства та прокуратури, грошові кошти в сумі 4 221 000,00 грн., витрати на проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 39 000,00 грн. та відшкодувати витрати на правничу допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 399 750 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу у розмірі 1 467,93 грн.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу у розмірі 1 467,93 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ Національної поліції у місті Києві подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення витрат за правничу допомогу з ГУНП у м. Києві та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргувідповідача Головного управління Національної поліції у місті Києві залишено без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу у розмірі 1 467,93 грн. - залишено без змін.

18 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» направила на адресу Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5500 грн., понесені позивачем, у зв'язку з апеляційним розглядом справи.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що в постанові апеляційного суду від 12 березня 2024 року не вирішено питання про судові витрати, тоді як нею 12 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду було подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених позивачем витрат необхідних для надання правничої допомоги, яким повідомила суд, що у зв'язку з апеляційним розглядом справи за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві позивач витратив 5500 грн. на підготовку відзиву.

26 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшло клопотання, в якому останнє заперечувало проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що розмір витрат на правову допомогу є не співмірним, не відповідає критерію розумності. Просило зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача ГУ Національної поліції у місті Києві в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення заяви.

Позивач ОСОБА_1 , відповідачі: Київська міська прокуратура, Державна казначейська служба України в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, у тому числі адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ГУ Національної поліції у місті Києві, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).

За змістом ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5500 грн., понесені позивачем, у зв'язку з апеляційним розглядом справи

Крім того, 12 лютого 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, копії платіжних інструкцій, копія платіжного доручення, копія додаткової угоди №5 від 29 січня 2024 року та акт №5 про приймання-передачі послуг з правничої (правової) допомоги.

Відповідно до матеріалів справи, предметом перегляду апеляційного суду було рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 рокув частині стягнення з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу у розмірі 1467,93 грн.

При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року, якою апеляційну скаргу відповідача ГУ НПУ у місті Києві на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу залишено без задоволення, не вирішувався спір сторін по суті, що могло б бути підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Отже, оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу не є окремим судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду рішення, в тій частині, якою вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає змісту процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.

Такий правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 січня 2024 року у cправі №925/790/17 (925/580/20).

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відсутні, а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: