Справа № 167/98/24
Номер провадження 2/167/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Стасюк Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У суд звернулася ОСОБА_1 із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 права на завершення приватизації квартири АДРЕСА_1 (далі квартира АДРЕСА_2 ), розпочатої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовується тим, що на підставі ордера на житлове приміщення

від 29 жовтня 1986 року № 84 сестра позивача ОСОБА_5 разом з чоловіком ОСОБА_6 вселилися до квартири АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 . 21 лютого 2022 року ОСОБА_5 звернулася до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , однак не встигла завершити її, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 померла. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина (право на завершення приватизації вказаної квартири), яку прийняв син ОСОБА_4 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, однак, через хворобу не завершив приватизацію квартири АДРЕСА_2 і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, прийняла позивач ОСОБА_1 як спадкоємець третьої черги.

У відзиві на позовну заяву відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області заперечує проти позову та зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Рожищенської селищної ради від 29 жовтня 1986 року ОСОБА_5 отримала ордер № 84 на квартиру АДРЕСА_2 . 23 лютого 2022 року вона звернулася до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про передачу вказаної квартири у приватну власність. Проект рішення на розгляд виконавчого комітету не виносився і зазначене питання було зняте з розгляду у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла. За таких обставин, оскільки

ОСОБА_5 хоча за життя і висловила волю на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , однак померла до прийняття компетентним органом відповідного рішення, але до збігу строку, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то спадкоємці не вправі вимагати визнання за ними права власності на цю квартиру. ОСОБА_4 за життя не звертався до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про завершення розпочатої його матір`ю приватизації квартири АДРЕСА_2 , а позивачем доказами не доведено обставину його об`єктивної неможливості звернення до уповноважених органів з метою реалізації цього права.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 наголошує на тому, що Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області у поданому відзиві визнає ті обставини, що ОСОБА_5 була наймачем квартири АДРЕСА_2 і 23 лютого 2022 року звернулася до них із заявою про приватизацію цього житла, однак заява розглянута не була через її смерть. Зазначає, що через постановлений ОСОБА_4 діагноз туберкульоз легень, останній був обмежений у контактах з людьми та важко хворів, тому не зміг завершити приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Після смерті матері він вкрай рідко виходив на вулицю, постійний догляд за ним здійснювала позивач, зокрема купувала продукти харчування, ліки, готувала їжу та прала одяг.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує на те, що право на звернення до органу приватизації є особистим майновим правом суб`єкта, тісно пов`язане з ним, реалізація якого залежить від його особистої волі, а тому таке право припиняється із смертю даного суб`єкта. Тому, оскільки ОСОБА_4 не використав право на звернення до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, реалізація якого залежала лише від його особистої волі, то таке право припинилося у день його смерті. Оскільки позивач ОСОБА_1 не є спадкоємцем першої черги після смерті

ОСОБА_5 , тому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 1 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче засідання, а також витребувано копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_4 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо ОСОБА_5 .

Згідно з ухвалою суду від 20 березня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_2 підтримали позовну заяву.

Допитана в порядку ч. 1 ст. 92 ЦПК позивач ОСОБА_1 показала, що

ОСОБА_5 є її рідною сестрою. У 1986 року остання разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 вселилися у квартиру АДРЕСА_2 , де прожили все життя. У 1989 році у подружжя народився син ОСОБА_7 . У 1995 році ОСОБА_6 помер. У спірній квартирі залишились проживати ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4 . У 2022 році ОСОБА_5 звернулася до виконавчого комітету із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , однак через декілька днів померла. Тому, коли ОСОБА_4 залишився один і тяжко хворів, позивач здійснювала за ним догляд до дня його смерті. Інших близьких родичів, окрім

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , в нього не було. Після його смерті позивач дізналась, що квартира АДРЕСА_2 не була приватизована.

Представник позивача ОСОБА_2 давав пояснення, близькі за змістом до обгрунтувань позову та відповіді на відзив.

Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. До суду від міського голови надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_3 підтримала позов. Зазначила, що ОСОБА_5 незадовго до своєї смерті розповіла їй та позивачу, що ОСОБА_4 хворією відкритою формою туберкульозу, тому ОСОБА_1 після її смерті здійснювала догляд за ОСОБА_7 .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача і третьої особи, показання позивача та свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 і серії НОМЕР_2 , свідоцтв про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрами.

Судом з копії свідоцтва про народження серій НОМЕР_5 встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , записані ОСОБА_6 і ОСОБА_5 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 підтверджено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1223 ЦК передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Приписами ст. 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Нормою ст. 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК).

За приписами ст. 1263 ЦК слідує, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

За змістом частин 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20 листопада 2023 року № 74812653 дані про заповіти чи спадкові договори ОСОБА_5 відсутні.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 7 лютого 2024 року

№ 75735814 відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 відсутні.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 підтверджено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За змістом копії довідки Управління ЦНАП та соціального захисту населення Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 січня 2024 року

№ 24/06-31/2-24 слідує, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після померлої ОСОБА_5 шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 встановлено, що

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20 листопада 2023 року № 74812516 відомості про заповіти чи спадкові договори ОСОБА_4 відсутні.

За змістом копії довідки Управління ЦНАП та соціального захисту населення Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 січня 2024 року

№ 25/06-31/2-24 слідує, що ОСОБА_4 до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав одиноко у квартирі АДРЕСА_2 .

З копії заяви ОСОБА_1 (зареєстрованої за № 704) вбачається, що

20 листопада 2023 року позивач звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Із копії заяви ОСОБА_3 (зареєстрованої за № 705) слідує, що 20 листопада 2023 року третя особа звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Отже, у встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 як спадкоємець третьої черги прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, а третя особа ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини.

Матеріали спадкової справи № 256/2023, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , не містять відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями першої та другої черги, а також іншими, окрім позивача, спадкоємцями третьої черги.

Постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 29 січня 2024 року № 42/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це майно.

З копії ордера на житлове приміщення № 84, виданого виконавчим комітетом Рожищенської селищної Ради народних депутатів 29 жовтня 1986 року, та копії довідки Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 26 січня 2024 року

№ 160/02-25/2-24, вбачається, що ОСОБА_5 надано право на зайняття квартири АДРЕСА_1 .

У копії повідомлення КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 23 січня 2024 року № 357/01-04 значиться про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано.

За змістом копії довідки Відділу ЦНАП Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 22 лютого 2022 року № 123/06-31/01-22 слідує, що за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватизація майна на території Рожищенської територіальної громади Луцького району Волинської області ОСОБА_4 не проводилася.

Згідно з листом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 23 січня 2024 року № 126/02-24/2-24, копією заяви ОСОБА_5 , витягу з журналу реєстрації заяв та прийнятих документів (приватизації житла), вбачається, що 23 лютого 2022 року ОСОБА_5 звернулася до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області із заявою про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_2 . Вирішення зазначеного питання було знято з розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла.

Із копії технічного паспорта (реєстраційний номер: ТІ01:9484-4238-8673-4457), виготовленого 22 лютого 2022 року на замовлення ОСОБА_5 , слідує, що загальна площа приміщень квартири АДРЕСА_2 28,1 м2, житлова площа 16,1 м2.

Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 345 ЦК фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Приписами ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Положеннями частин 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), яким визначено порядок передання квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

У п. 17 цього Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно з абз. 5 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року в справі № 6-121цс13.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі

№ 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а уповноваженими органами відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації, а не права власності.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 проживала в квартирі АДРЕСА_3 . 23 лютого 2022 року вона подала до виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області заявупро приватизацію цього житла. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 був ОСОБА_4 . Рішення про задоволення заяви ОСОБА_5 про здійснення приватизації квартири на момент смерті ОСОБА_5 . виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської не прийняв. Таким чином, оскільки ОСОБА_5 , яка на відповідній правовій підставі була наймачем квартири АДРЕСА_2 , за життя розпочала процедуру приватизації цього житла, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію та до спливу строку, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то до складу її спадщини увійшло право на завершення приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з копією довідки КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області № 30 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з 23 червня

по 29 червня 2023 року з діагнозом туберкульоз легень.

Свідок ОСОБА_8 показав, що працює у вказаному вище медичному закладі. Влітку 2023 року в лікарню поступив ОСОБА_4 у важкому стані з діагнозом пневмонічний туберкульоз. Після обстеження його було направлено до спеціальної лікувальної установи в м. Луцьку.

Ці обставини свідчать про наявність у ОСОБА_4 труднощів у оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Отже, враховуючи що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 , в тому числі і спадщину (право на завершення приватизації квартири АДРЕСА_2 ), яку він успадкував за законом після смерті матері

ОСОБА_5 , то суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачем, як про це заявлено у позовній заяві.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право на завершення приватизації квартири АДРЕСА_1 , розпочатої ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 17 квітня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ).

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області (місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, м. Рожище, вул. Незалежності, 60, ідентифікаційний код юридичної особи 04333268).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта невідомі).

Суддя: В.Б. Требик