Справа № 359/2823/24
Провадження № 2-о/359/105/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встанов-лення факту батьківства, -

встановив:

20 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Бориспіль-ського району м. Бориспіль, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Київській області, Бориспіль-ський район, м. Бориспіль.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 з лютого 2019 року по грудень 2022 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Від спільного життя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дитину позивач зареєструвала на своє прізвище, відповідно до ст. 135 СК України. З моменту народження сина ОСОБА_4 ОСОБА_2 відразу визнав його своєю дитиною, піклувався про нього, брав участь у вихованні. ОСОБА_2 хотів подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, однак, не встиг, цього зробити і 2022 року трагічно загинув. На даний час, позивач як законний представник неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи в його інтересах, має намір оформити допомогу у зв`язку з втратою годувальника, а тому змушена звернутись з даною заявою до суду.

Ухвалою суду від 22 березня 2024 року у справі відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник заявника подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його та заявника відсутність, заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутність, заперечень по суті справи немає.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , надала пояснення наступного змісту. Свідок є матір`ю ОСОБА_2 З ОСОБА_1 її донька зустрічалась тривалий час та вони разом проживали у с. Дударків в її сім`ї. Жили разом як сім`я. Потім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зняли квартиру в м. Бровари і продовжували жити разом як сім`я. Вони разом приїздили і до ОСОБА_5 приїздили разом. Потім від цих стосунків народився син ОСОБА_4 . ОСОБА_2 був ще у шлюбі зі своєю першою дружиною, хоч і проживав разом з ОСОБА_1 , а тому онука Матвія зареєстрували зі слів ОСОБА_1 . З першою дружиною ОСОБА_2 розлучився за позовом дружини. Він визнавав ОСОБА_4 за рідного сина, дуже його любив, весь час з ним проводив, не міг ним натішитись. Матвій мій свідка. ОСОБА_2 з Лілією проживав весь час як сім`я, вони вели спільне господарство, були справжньою сім`єю. Стосунки у них почались ще у 2019 році, і вже тоді син свідка - ОСОБА_2 привів ОСОБА_1 та познайомив з ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 «як дві краплі води» копія її сина.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши заяви сторін, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно норм ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Матір`ю якого записана ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_7 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7).

При цьому, відомості про батька ОСОБА_7 були внесені за вказівкою матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіональ-ного управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.10).

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.9 «Загальні положення» розділу ІІІ «Сім`я» Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Відповідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

За змістом ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства. а також. наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

За змістом ч. 2, 4 ст. 5 СК України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава бере під свого охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материн-ства та стягнення аліментів» від 15 червня 2006 року за № 3 вказано, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуаль-ним законодавством : пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господар-ства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаєм-не піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, вислов-лення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьків-ства.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно норм вказаної статті в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В 3 абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту майнових та немайнових законних інтересів, зокрема для оформлення соціальної допомоги у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи показання свідка, допитаного у судовому засіданні та дослідивши матеріали цивільної справи, в тому числі фототаблиці, суд вважає що достатні підстави встановити факт, що батьком ОСОБА_3 є саме ОСОБА_2 .

Тому, суд вважає, за допустиме визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 .

Встановлено, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . Проте, в актовому записі про народження батьком записаний ОСОБА_7 .

Зважаючи на вказане, суд вважає, що Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіональ-ного управління Міністерства юстиції (м. Київ), слід зобов`язати внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме: виключити відомості про батька ОСОБА_7 та записати батьком ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10-13, 76-82, 133, 141, 258- 259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа : Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, м. Бориспіль, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Бориспіль, Київській області.

Зобов`язати Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №814 від 10 листопада 2021 року про народження ОСОБА_3 : виключити відомості про батька ОСОБА_7 та записати батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, м. Бориспіль, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провад-ження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 25 вересня 2024 року.

Суддя Яковлєва Л.В.