КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2259/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києва державної адміністрації, державна реєстраційна служба Шевченківського району про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування реєстрації права власності на спадкове майно та внесення відомостей до реєстру, -

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах недієздатного сина ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування реєстрації права власності на спадкове майно та внесення відомостей до реєстру.

В обґрунтування позову вказує, що 04 грудня 1974 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб.

Від шлюбу народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому 16 вересня 1997 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва визнаний недієздатною особою внаслідок душевного захворювання.

Розпорядженням Відділу опіки та піклування Шевченківської РДА №1045 від 16 вересня 1997 року ОСОБА_2 надано статус законного опікуна над недієздатним сином ОСОБА_1

14 травня 1976 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано.

В подальшому ОСОБА_6 вдруге одружився з ОСОБА_7 .. Від їх шлюбу народилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказує, що за час життя ОСОБА_6 забезпечив нерухомістю доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також дружину ОСОБА_9 окремим житлом і на тепершіній час кожен відповідач має приватне житло.

13 березня 2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розлучились.

Після розлучення з другою дружиною ОСОБА_2 навідувалась до колишнього чоловіка, який дуже хворів. ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не приходили до ОСОБА_6 , не проживали однією сім`єю, не піклувались ним, не доглядали ОСОБА_6 до його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_6 не залишив, будь-які договори дарування також відсутні.

Вказує, що представниця позивача весь час відвідувала Київську державну нотаріальну контору №5 та своєчасно, як опікун, подала заяву на вступ у спадщину та прийняття спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6 .

Зазначає, що ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 обмежили право доступу до квартири АДРЕСА_1 , яка є спадковим майном.

Зазначає, що через систематичні звернення до судів відповідачі отримали свідоцтва про право власності на спадщину за законом, а позивач не отримав спадщину, оскільки нотаріус в Київській державній нотаріальній конторі №5 не видає свідоцтво про право на спадщину за законом навіть на 1/6 частки.

Зазначає, що довідка-характеристика до спадкової справи від ОСОБА_11 не відповідає дійсності, оскільки згідно договору купівлі-продажу, який укладався на Київській універсальній біржі від 08 квітня 1997 року за №С6503/3307 та оригінал виданий першій дружині (представниці позивача), не було зазначено в розділі продавця: ОСОБА_12 .

Уважає, що дублікат №2 є недійсним, оскільки обидва договори купівлі-продажу укладались в один і той самий час, рік, дату та місяць.

Звертає увагу, що дублікат №1 не містить відомостей про покупця ОСОБА_12 , також договір купівлі-продажу за 2005 рік не міг бути підписаний ОСОБА_6 , оскільки останній помер у 2004 році.

Вказує, що той факт, що особа має право на власність, а саме квартиру АДРЕСА_1 нічим не доведено, оскільки на цьому дублікаті відсутні підписи, печатки КУБ, що не може мати юридичної сили.

Звертає увагу, що спірна квартира придбана ОСОБА_6 у 1997 році, а шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розірвано у 1995 році. Наведене свідчить про те, що спірна квартира придбана спадкодавцем після розлучення, коли ОСОБА_11 із своїм колишнім чоловіком не проживала та не піклувалась про нього.

Представниця позивача вказує, що звернулась із заявою про відкриття спадщини у зв`язку з тим, що доглядала свого колишнього чоловіка. Дізнавшись про відкриття спадщини, відповідачі звернулися із відповідними заяви про прийняття спадщини з метою обмеження від спадкування сина померлого - ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 .

Стверджує, що відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину всупереч чинному законодавству, оскільки не мають права на спадкування у зв`язку з тим, що не утримували спадкодавця до його смерті.

Вказує, що відповідачі не проживали та не проживають у квартирі, яка відноситься до спадкового майна, не сплачували комунальні послуги за життя спадкодавця, не допускають до квартири іншого спадкодавця.

Представниця позивача уважає, що відповідачі є особами, які втратили право користування спадковим майном (квартирою АДРЕСА_1 ) у зв`язку із відсутністю догляду за колишнім чоловіком, батьком, який є спадкодавцем, не надання допомоги хворому спадкодавцю.

Зазначає, що у зв`язку із зверненням до суду понесла судові витрати у розмірі 2 800,00 гривень. Додатково очікує понести витрати у розмірі 2 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати ОСОБА_3 особою, що втратила права користування, розпоряджатися та володіти майном позивача ОСОБА_1 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 ;

- визнати ОСОБА_4 особою, що втратила права користування, розпоряджатися та володіти майном позивача ОСОБА_1 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 ;

- визнати ОСОБА_8 особою, що втратила права користування, розпоряджатися та володіти майном позивача ОСОБА_1 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частки в цій квартирі відповідачу ОСОБА_3 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності на 1/6 та ще на 1/6 частки в цій квартирі відповідачу ОСОБА_4 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності на 1/6 частки в цій квартирі відповідачу ОСОБА_8 ;

- зобов`язати відділ державної реєстраційної служби Шевченківського району внести відомості про скасування права власності на частки в квартирі АДРЕСА_1 ;

- судові витрати по справі стягнути з відповідачів.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин справи.

Вказує на недійсність дублікату №2 договору купівлі-продажу С6503/3307, який був укладений 08 квітня 1997 року на Київській універсальній біржі №1.

Вказує, що ОСОБА_2 отримано дублікат №1 в приміщенні Київської універсальної біржі, що відбулось раніше за часом і у цьому дублікаті не згадується ОСОБА_12 . Однак, у дублікаті №2 з`являються деякі розбіжності, а саме з`являється новий покупець - ОСОБА_12 , яка начебто на підставі цього дубліката №2 від 14 лютого 2005 року є співвласником квартири.

Звертає увагу, що на дублікаті № НОМЕР_1 відсутні підписи продавців, покупця, є лише печатка Київської універсальної біржі. У дублікаті №2 наявний підпис, який начебто належить ОСОБА_6 .

Посилається на перешкоджання в отриманні позивачем спадщини.

Звертає увагу, що згідно судового рішення Печерського районного суду міста Києва у справі №2-631/1995 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано у 1995 року, а спірна квартира придбана останнім у 1997 року. Відтак, спірна квартира не може бути спільною власністю.

Зазначає, що відповідачі не мають право на спадкування майна після смерті ОСОБА_6 , оскільки не цікавились його життям після розлучення, не допомагали спадкоємцю під час хвороби, не доглядали його та не піклувались про нього.

За час життя ОСОБА_6 забезпечив нерухомістю своїх доньок та колишню дружину (відповідачів у справі). Також надав згоду, що у випадку його смерті квартира АДРЕСА_1 залишиться хворому сину.

Посилається на порушення судом першої інстанції права на справедливий судовий розгляд та судових захист.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

20 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Трегубенко С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , на апеляційну скаргу.

Уважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Зазначає, що за життя ОСОБА_6 разом із своєю донькою ОСОБА_13 придбали у спільну сумісну власність в рівних долях квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 08 квітня 1997 року Київською універсальною біржою за реєстраційним №С6503/3307. Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру було зареєстроване ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина: 1/2 спірної квартири, яку успадкували троє дітей померлого по 1/6 частки кожному. Після оформлення спадщини частки у квартирі розділились таким чином:

- 2/3 або 4/6 частка у квартирі належать ОСОБА_4 , з яких 1/2 або 3/6 частки належить їй як покупцю, за договором купівлі-продажу, а 1/6 частки - як спадкоємиці;

- 1/6 частка належить ОСОБА_8 , яка набула право власності в порядку спадкування за законом;

- 1/6 частка належить ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2009 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2010 року.

Відтак, право власності на квартиру набуте відповідачами на законних підставах.

Вказує, що ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру таким чином:

- 2/3 (4/6) часток спірної квартири їй подарувала у власність її донька ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 25 вересня 2017 року;

- 1/6 частку спірної квартири ОСОБА_3 подарувала її друга донька - ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 28 грудня 2018 року;

- 1/6 частку спірної квартири ОСОБА_3 отримала у власність на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року, залишеного в силі постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року.

Відтак, ОСОБА_3 також у законний спосіб набула у власність спірну квартиру.

Звертає увагу, що станом на дату розгляду справи відсутні судові рішення про визнання недійсними договорів та про скасування свідоцтв про право на спадщину, на підставі яких відповідачі отримували у власність спірну квартиру або її частину.

Зазначає, що у спірній квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає, що утруднює здійснення за квартирою догляду та виконання поточних ремонтних робіт. Витрати по утриманню квартири несе ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_1 мають у власності в рівних долях квартиру за адресою АДРЕСА_2 , де вони постійно проживають.

Зазначає, що дублікатом договору є другий примірник якого-небудь документа, що має однакову з оригіналом юридичну силу. Отже, дублікат документа являє собою додатковий примірник того самого документа з рівнозначною юридичною силою останньому. Відтак, недійсним можна визнати лише договір як правочин, і така вимога може бути заявлена як однією із сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Договір як документ, а також дублікат чи копії такого документа не можуть бути визнані недійсними.

Вказує, що твердження про те, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності, є хибними і спростовується доказами, які надані із відзивами на позов. ОСОБА_2 не подано до суду жодних доказів в обґрунтування законності її позовних вимог.

Посилається на пропуск позовної давності, оскільки позов пред`явлено до суду лише у вересні 2021 року, тобто через 10 років. ОСОБА_2 не подано суду жодних доказів, які б свідчили про поважність пропуску нею позовної давності.

Уважає, що ОСОБА_2 зловживає процесуальними правами, що проявляється у безпідставному зверненні до суду з цим позовом із вимогами, які вже були предметом судових розглядів і по яких є чинні судові рішення.

Вказує, що понесені відповідачами судові витрати у суді апеляційної інстанції становлять 3000,00 гривень (по 1 000,00 гривень).

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Стягнути судові витрати.

В судовому засіданні адвокат Радкевич С.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

ОСОБА_3 та адвокат Трегубенко Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити у її задоволенні.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідмолені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржниці, представника відповідачів, відповідачки ОСОБА_3 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Суд вказав, що позивач не є власником спірної квартири, будь-яких порушень його прав не установлено, а тому вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування, розпорядження та володіння квартирою АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про скасування державної реєстрації права власності відповідачів на спірну квартиру суд вказав, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Згідно даних довідки, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану №159 від 01 липня 2003 року, убачається, що 04 грудня 1971 року Кривенською сільською радою Попилянського району Житомирської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_14 змінила прізвище на " ОСОБА_14 " (том 1 а.с. 34).

Відповідно до даних свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (том 1 а.с.28).

19 жовтня 1976 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 1976 року та даними свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 (том 1 а.с. 36-37).

20 липня 1978 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрвували шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 1995 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , реєстрація розірвання шлюбу проведена 13 березня 2001 року (том 1 а.с. 40,41).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 1997 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним (том 1 а.с. 25-27).

Розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації №1045 від 16 вересня 1997 року ОСОБА_2 призначено опікуном над сином ОСОБА_1 (том 1 а.с. 23).

Згідно даних витягу з розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації міста Києва від 25 травня 1993 року №452 ОСОБА_2 надано окрему 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 на родину 3 особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_16 (мати), ОСОБА_1 (син) (том 1 а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_5 , виданого 04 листопада 2004 року відділом реєстрації смерті у м. Києві (том 1 а.с. 33).

Згідно даних довідки №89 від 28 січня 2005 року, виданої начальником дільниці по експлуатації житла №911, убачається, що ОСОБА_17 з 06 червня 1997 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (том 1 а.с. 39).

28 січня 2005 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (том 1 а.с. 43).

З даних листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації №4848 від 04 лютого 2005 року убачається, що згідно книг реєстрації бюро квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Київській Універсальній біржі 08 квітня 1997 року № С6503/3307 (том 1 а.с. 44).

З даних заяви ОСОБА_2 від 11 лютого 2005 року убачається, що ОСОБА_2 звернулась до Київської універсальної біржі із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу №С0503/3307 від 08 квітня 1997 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 130).

Згідно даних договору купівлі-продажу нерухомості убачається, що 08 квітня 1997 року між брокером брокерскої контори №592 ОСОБА_18 , який діє із згоди та за дорученням ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (продавці), та брокером брокерської контори №592 ОСОБА_21 , який діє із згоди та да дорученням ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (покупці), укладено договір купівлі продажу нерухомості. Згідно пункту 1 договору продавці продали, а покупці купили квартиру АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 142, 143).

Згідно даних дублікату №1 договору купівлі-продажу нерухомості, виданого ОСОБА_2 14 лютого 2005 року Київською універсальною біржою убачається, що в пуннкт 1 договору внесено доповнення, що продавці продали, а покупці в рівних долях купили квартиру АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 45).

Згідно даних реєстраційної посвідки від 07 травня 1997 року убачається, що Київське міське бюро технічної інвентаризації засвідчило, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_12 , ОСОБА_6 .

25 лютого 2005 року ОСОБА_8 звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька - ОСОБА_6 (том 1 а.с. 52).

26 лютого 2005 року ОСОБА_4 звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька - ОСОБА_6 (том 1 а.с. 51).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 вересня 2010 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності власності на об`єкти нерухомого майна, Головне управління юстиції м. Києва, про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ квартири і виділ частки, встановлення факту перебування у шлюбно-сімейних відносинах відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Головне управління юстиції м. Києва, про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , треті особи: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Головне управління юстиції м. Києва, про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації, про визнання недійсним договору купівлі-продажу -відмовлено (том 1 а.с. 206-209).

Під час апеляційного перегляду рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2009 року Апеляційний суд міста Києва в ухвалі від 08 вересня 2010 року вказав, що "посилання ОСОБА_2 на те, що в дублікаті договору купівлі-продажу спірної квартири зроблена дописка від руки про рівність часток покупців у придбаній квартирі, як на доказ тому, що квартира придбана лише одним ОСОБА_6 , не заслуговують на увагу, оскільки ніяких дописок щодо зазначення покупців спірної квартири цей договір не містить, а придбання майна декількома власниками передбачає рівність їх часток у ньому".

Згідно даних листа П`ятої київської державної нотаріальної контори №1000/0116 від 21 квітня 2012 року убачається, що на звернення ОСОБА_2 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на ім`я недієздатного сина ОСОБА_1 . П`ята київська державна нотаріальна контора повідомила, що згідно рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2009 року, справа №2-64-1/09, за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 . Відтак, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки право власності на 1/6 частину вищевказаної квартири вже було визнано в судовому порядку (том 1 а.с. 69).

25 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір дарування частини квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла у дар 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира, частина якої є предметом цього договору, загальною площею 30,60 кв.м., складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,20 кв.м. і належить Дарувальнику:

- 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 08 квітня 1997 року Київською універсальною біржею за реєстраційним номером № С6503/3307, дублікат якого видано 04 липня 2011 року за реєстраційним № С6503/3307-Д2, згідно з витягом №30768954 про державну реєстрацію вищевказане свідоцтво зареєстроване в електронному реєстрі Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстраційним номером 32824259 в книзі: д.1226-264 номер: 6329;

- 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 серпня 2011 року П`ятою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим №8-2247, згідно з витягом №31332400 про державну реєстрацію вищевкзаане свідоцтво зареєстроване в електронному реєстрі Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 вересня 2011 року за реєстраційним номером 32824259 в книзі: д.1226-265 номер запису: 6329 (том 1 а.с. 102)

28 грудня 2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір дарування частини квартири, за умовами якого ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла у дар 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира, частина якої є предметом цього договору загальною площею 30,60 кв.м, складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,20 кв.м і належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 серпня 2011 року П`ятою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим №8-2249, згідно з витягом про державну реєстрацію №31332312, право власності дарувальника на 1/6 частину квартири зареєстроване в електронному реєстрі Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 вересня 2011 року за реєстраційним номером 32824259 в книзі: д.1226-265 номер запису: 6329 (том 1 а.с. 204).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві, про припинення права на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації, визнання права власності. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/6 частку у кваритрі АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 82-84, а.с. 112-124, 215-217, 218-221).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 1-2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Установлено, що ОСОБА_1 , в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 , не є власником квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із позовом, як на підставу визнання відповідачів такими, що втратили право користування, розпорядження та володіння майном ОСОБА_1 , а саме квартирою АДРЕСА_1 , позивач посилався на те, що після розлучення відповідачі не піклувались про спадкодавця та на не допомагали йому.

Колегія суддів відхиляє такі доводи позивача як безпідставні, оскільки у цій справі установлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є відповідачка ОСОБА_3 , яка набула право власності у встановленому законом порядку шляхом послідовного переходу такого права в порядку спадкування та укладення відповідних договорів.

Доказів того, що будь-який правочин було визнано у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять.

Наведені позивачем підстави цього позову не є такими, з якими законодавство пов`язує можливість позбавлення власника права власності.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення певних фактичних обставин, проте обгрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції скаржником не зазначено.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є обґрунтованим та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задолволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 24 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова