Провадження № 2/537/600/2024
Справа № 537/1017/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Поколоти О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суді м. Кременчука Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до відповідачів: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Державна казначейська служба України,

про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод; стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень в наслідок, системної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5271/23, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5270/23 та рішення Великої палати Верховного суду справа № 916/1423/17 та постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року справа № 554/10055/20 (провадження № 61-7911 св 21), сталої практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016; прийняти рішення з урахуванням наданої практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів та захистити мої порушені права на Національному рівні; розгляд справи проводити за його відсутності з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 7/2016 від 20.10.2022.

Позовна заява обґрунтована тим, що факт системної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, встановлений судовими рішеннями у додатках та мають преюдиційне значення і додатковими доказами наданими позивачем у додатках. В свою чергу рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5271/23, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433020, поданого через Урядовий контактний центр, що є прямою бездіяльністю Відповідача 1. Так рішенням суду встановлено, що 01.04.2023 через Державну установу "Урядовий контактний центр" позивач направив звернення за № ГР-15433020 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якому зазначив таке: "Керуючись ст. 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що з ухвали від 21.10.2022 справа № 537/2686/22 стало відомо, що прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Косик Д.С. до судового засідання надана копія постанови про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 20.10.2022, відповідно до якої постанову дізнавачки СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. про закриття кримінального провадження № 0000387 від 27.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасовано, як незаконну. Також з ухвали від 28.03.2023 справа № 537/153/23 стало відомо, що скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 30.11.2022 про закриття кримінального провадження № 0000387 від 30.12.2022. В ухвалі суду від 28.03.2023 вказано, що проаналізувавши оскаржувану постанову, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000387, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення у співставленні з результатами проведених слідчих дій в ході досудового розслідування. Окрім того, при винесені оскаржуваної постанови дізнавач СД ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. не посилається на жодний доказ, здобутий в ході досудового розслідування, який би міг спростовувати чи підтвердити наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Отже з матеріалів кримінального провадження №0000387 вбачається, що під час проведення досудового розслідування не було проведено повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин даного кримінального правопорушення. Також, слідчим суддею встановлено, що в матеріалах справи відсутня заява потерпілого ОСОБА_1 про небажання проведення подальшого досудового розслідування, яка є підставою для закриття кримінального провадження. Отже, при винесені оскаржуваної постанови дізнавач СД ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. безпідставно посилається на заяву потерпілого, яка відсутня в матеріалах кримінального провадження. Вважаючи, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГР-15433020, а також щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , поданого через Урядовий контактний центр, позивач звернувся до суду з даним позовом. Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача від 01.04.2023 за № ГР-15433020 відповідає вимогам статті 5 Закону № 393/96-ВР, а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника. Як вже зазначалося судом, у своєму зверненні від 01.04.2023 за № ГР-15433020, поданому через Державну установу "Урядовий контактний центр", заявник повідомив, що з ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.10.2022 справа № 537/2686/22 стало відомо, що постанову дізнавачки СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. про закриття кримінального провадження № 0000387 від 27.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасовано, як незаконну. Також з ухвали від 28.03.2023 справа № 537/153/23 стало відомо, що скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 30.11.2022 про закриття кримінального провадження № 0000387 від 30.12.2022, у зв`язку з чим, вимагав провести службову перевірку з притягнення працівників поліції до відповідальності. Відповідь на вказане вище звернення від 01.04.2023 № ГР-15433020 надано листом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.04.2023 № 44/Г-165, 44/ГР-97/покц, 44/ГР-89/кц, у якому зазначено, що дізнавач, згідно ст. 40-1 КПК України, здійснюючи свої повноваження до вимог кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручатися в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, заборонено. Рішення дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП Слюсар В.О. про закриття вказаного кримінального провадження було прийнято на підставі зібраних доказів з точки зору, належності, достатності, взаємозв`язку та перевірено Кременчуцькою окружною прокуратурою. Підстав, які б свідчили про необґрунтованість та упередженість винесення постанови про закриття кримінального провадження, не встановлено. Таким чином, звернення позивача від 01.04.2023, подане через Урядовий контактний центр, реєстраційний номер ГР-15433020, у порушення наведених вище норм Закону, відповідачем розглянуто без об`єктивної та всебічної перевірки, та без надання ґрунтовних та вичерпних відповідей стосовно усіх порушених позивачем питань, а саме: щодо проведення службової перевірки з притягнення працівників поліції до відповідальності. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем хоча і було розглянуто звернення позивача, однак, в порушення вимог статті 19 Закону № 393/96-ВР не було надано відповіді по суті порушених позивачем питань, суд приходить до висновку про неналежний розгляд відповідачем звернення позивача від 01.04.2023 за № ГР-15433020, що зумовлює задоволення вимог в частині визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433020, поданого через Урядовий контактний центр, та зобов`язання Національну поліцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433020, поданого через Урядовий контактний центр, з урахуванням висновків суду. В свою чергу рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5270/23, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433027, поданого через Урядовий контактний центр, що є прямою бездіяльністю Відповідача 1. Вважаючи, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ГР-15433027, а також щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , поданого через Урядовий контактний центр, позивач звернувся до суду з даним позовом. Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача від 01.04.2023 за № ГР-15433027 відповідає вимогам статті 5 Закону № 393/96-ВР, а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем хоча і було розглянуто звернення позивача, однак, в порушення вимог статті 19 Закону № 393/96-ВР не було надано відповіді по суті порушених позивачем питань, суд приходить до висновку про неналежний розгляд відповідачем звернення позивача від 01.04.2023 за № ГР-15433027, що зумовлює задоволення вимог в частині визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433027, поданого через Урядовий контактний центр, та зобов`язання Національної поліції України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433027, поданого через Урядовий контактний центр, з урахуванням висновків суду. У ході розгляду даної справи судом встановлено, що звернення позивача від 01.04.2023 за № ГР-15433027 належним чином не розглянуто в повному обсязі, питання, зазначені в заяві позивача, підлягають повторному, повному, всебічному дослідженню відповідачем, а решта позовних вимог є похідними та нерозривно пов`язані з фактом розгляду по суті звернення позивача від 01.04.2023 за № ГР-15433027. Звертає окремо увагу суду на той факт, що ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.08.2022 справа № 537/1943/22, було зобов`язано ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості, що викладені в заяві ОСОБА_1 від 04.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України. Але працівниками поліції було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 358 КК України, хоча я вимагав внести відомості за ст. 353, ст. 364-1, ст. 400-1 КК України, що свідчить про фактичне невиконання ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.08.2022 справа № 537/1943/22 та є неприпустимим фактом на що звертаю особливу увагу суду, адже допущено пряме порушення ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Звертаю увагу суду на той факт, що працівниками з метою створення статистичного благополуччя внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, лише за ст. 358 КК України і в подальшому винесено постанову про закриття кримінального провадження саме по ст. 358 КК України, а за ст. 353, ст. 356, ст. 364-1, ст. 400-1 КК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по моїй заві взагалі внесені не були, що свідчить у своїй сукупності про укриття працівниками поліції злочину про що я офіційно повідомлю до Європейського суду з прав людини. Наголошую, що мною направлено ряд скарг до різних Державних органів, через Гарячу лінію Урядового контактного центру з метою активізації досудового розслідування кримінального провадження № 0000387 від 27.08.2022, але станом на 16.06.2023 належного реагування не здійснено (всі мої скарги будуть надані до Європейського суду з прав людини з формальними відповідями оновленої та реформованої Поліції). Звертаю увагу суду на той факт, що під час винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження № 0000387 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України не враховані наступні факти та обставини. Під час винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження № 0000387 не проведено необхідних та достатніх слідчих дій направлених на прийняття законного та неупередженого рішення. Окремо звертає увагу суду на той факт, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.10.2022 справа № 537/2686/22 (провадження № 1-кс/537/712/2022) встановлено, що прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Косик Д.С. до судового засідання надана копія постанови про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 20.10.2022, відповідно до якої постанову дізнавачки СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. про закриття кримінального провадження № 0000387 від 27.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Тобто незаконність дій та бездіяльності дізнавачки СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. по кримінальному провадженню № 0000387 має системний характер, що підтверджено постановою про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 20.10.2022. Наголошую, що ряд обставин та фактів викладених в постанові прокурора про скасування, постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 20.10.2022, дізнавачкою СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. проігноровано, що є неприпустимим фактом та прямим порушенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Наголошую, що в наслідок допущення дізнавачкою СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О., винесення незаконних постанов про закриття кримінального провадження допущено порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження № 0000387. У зв`язку з вищевикладеним я, ОСОБА_1 маю право з урахуванням позиції Великої палати Верховного суду, викладеної в справі № 916/1423/17, вимагати від Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області Відповідач 1 та Державної казначейської служби України Відповідач 2, компенсацію за незаконне закриття кримінального провадження, порушення розумних строків досудового розслідування та взагалі неякісне проведення досудового розслідування. Наголошую, що ОСОБА_1 , як Позивачем 26.04.2023 за під час моніторингу всесвітньої мережі Інтернет з статті під назвою «Как выбить компенсацию у государства за некачественное расследование или за его затягивание позиция БП ВС по делу 916/1423/17» розміщеної на сайті Протокол за адресою: https://protocol.ua/ua/kak_vibit_kompensatsiyu_u_gosudarstva_za_nekachestvennoe_raстало відомо, що Українці можуть вимагати від Держави Україна компенсацію за неякісне проведення розслідування по кримінальним провадженням, що підтверджено рішенням Великої палати Верховного суду справа № 916/1423/17. В наслідок незаконних дій Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Відповідач 1, Позивач ОСОБА_1 був вимушений відстоювати у судових засіданнях, свої порушені права та інтереси, з направленням в подальшому значну кількість звернень з метою викорінення бездіяльності, халатності та завуальованих проявів корупції з Оновленої, Реформованої Поліції. У зв`язку з тим, що Позивач ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю по зору з дитинства, не маючи юридичної освіти, самостійно витрачати час на пошук інформації, зір у Позивача значно погіршився, а тому вказане питання буде предметом дослідження на Міжнародному рівні в Європейському суді з прав людини, адже в Україні Поліціянти, відкрито знущаються з осіб з інвалідністю, ігноруючи норми Закону, Верховенство Права та практику Європейського суду з прав людини, хоча в Поліції було проведено реформу, ефективності якої вихвалялись політики України, що свідчить про Політичний популізм та не відповідає дійсності взагалі. У зв`язку вищевикладеними фактами та обставинами, підтвердженими та встановленими рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5271/23 та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5270/23, Позивачу ОСОБА_1 завдано моральних збитків на суму 1 000 000 (один мільйон) гривень, як особі з інвалідністю по зору з дитинства. Моральні збитки полягають у стресах, моральних стражданнях та психо-емоційних навантаженнях від протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Відповідач 1, що встановлено вищевказаними рішеннями суду у додатках та не потребує додаткового доказування. Позивач розраховував на захист Держави по встановленню осіб, які вчинили ряд незаконних та протиправних дій, на проведення якісних досудових розслідувань з прийняттям кінцевого законного рішення з відновленням моїх порушених прав та інтересів. Але всупереч очікуваним сподіванням Головне управління Національної поліції в Полтавській області - Відповідач 1 не вживало належних заходів реагування та допустило бездіяльність встановлену рішеннями судів у додатках та покриває незаконні та протиправні дії працівників поліції, що свідчить про завуальовані прояви Корупції в Державі. Вищевикладене твердження сформоване та підтверджене рішеннями судів, а тому не потребує доказування і всі ці очевидні фактори та події вплинули на психоемоційний стан здоров`я, адже Позивач внаслідок пережитих сильних стресів, хвилювань та психо-емоційних навантажень, будучи особою з інвалідністю по зору з дитинства, зазнав моральної шкоди, адже витратив безліч особистого часу на написання заяв до Державних органів та направлення Скарг до суду, являючись Незрячою особою з 2-ю групою інвалідності. Бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Відповідач 1 призвела до повного зневірення в соціальному захисті позивача законних прав зі сторони правоохоронної системи на яку покладений обов`язок, захищати порушені права та інтереси громадян, вживати заходів щодо їх відновлення, а відтак Позивач ОСОБА_1 отримав відчуття повної беззахисності зі сторони вказаних державних органів в особі Держави Україна, що буде предметом дослідження в Європейському суді з прав людини та прийняттям рішення на міжнародному рівні в підтвердження неефективності проведеної реформи Поліції. Осягнути повною мірою рівень моральних страждань, пов`язаних із бездіяльністю вираженої в порушенні прав та інтересів, законних очікувань і сподіваннях зі сторони Відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Відповідач 1, щодо не проведення ряд слідчих дій, необхідних та достатніх на встановлення істини по матеріалам досудового розслідування, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко, адже в першу чергу це пов`язано з тим, що Позивач отримав душевні страждання, втратив свої соціальні зв`язки, отримав неприпустиме відчуття постійного страху у зв`язку з помстою, хвилювання за своє життя та здоров`я і думки, що поліція не бажає встановлювати істину по матеріалам досудового розслідування та поліція буде переслідувати Позивача ОСОБА_1 та тиснути на нього, штучними кримінальними провадженнями відносно ОСОБА_1 з метою шантажу та залякування «Судимостями та обмеженням волі». Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду у системних протиправних дій зі сторони Держави Україна Позивач ОСОБА_1 оцінює у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, адже ним перенесені над людські психо-емоційного навантаження, стреси, хвилювання, які суттєво впливають постійно на його стан здоров`я, адже всі матеріали справи будуть направлені Позивачем до Європейського суду з прав людини, а це все стреси, недоспані ночі, переживання, хвилювання відсутності ефективного Національного захисту Позивача.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.03.2024 відкрито провадження та призначено підготовче засідання, вирішено цивільну справу проводити в порядку загального позовного провадження.

25.03.2024 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Паламара Д.О. до суду через систему «Електронний суд» подано відзив, в якому просять у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відзив обґрунтовано тим, що сам по собі факт визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР- 15433020 та звернення від 01.04.2023 за № ГР-15433027 не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким визнано протиправні дії, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Отже, позивачем в порушення вищезазначених норм не доведено наявність шкоди завданої йому, в т.ч. ГУНП в Полтавській області, доказів наявності завданої шкоди ні суду, ні шкоди, яка підлягає стягненню та є не зрозумілим з чого виходив позивач визначаючи розмір моральної та матеріальної шкоди. Таким чином, обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, є недоведеними, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

26.03.2024 від представника відповідача Державної казначейської служби України Кобеляцької М.А. до суду через систему «Електронний суд» подано відзив, в якому просять у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що ознайомившись з даною позовною заявою, повідомляємо, що Державна казначейська служба України не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та заперечує проти їх задоволення з наступних підстав. Державна казначейська служба вважає посилання Позивача, як на підставу завдання йому моральної шкоди - неналежний розгляд його звернення, безпідставним. Оскільки констатація порушень з боку посадових осіб Головного управління Національної поліції в Полтавській області в рішеннях Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року справа № 440/5271/23 та від 14 червня 2023 року справа № 440/5270/23, в частині неналежного розгляду звернення та поновлення прав позивача, шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення Позивача, є достатньою справедливою сатисфакцією (Рішення Європейського суду «Сивокоз проти України» від 04.10.2005). Сам факт визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, так як судові рішення, якими визнано протиправність дій, не встановлюють доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності і до цього часу не набули законної сили. При розгляді вимоги Позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди судом можуть братися до уваги лише ті негативні наслідки немайнового характеру, які доведені Позивачем під час розгляду даної справи. Так, відповідно до вищезазначених норм права Позивач при розгляді справи повинен був довести: Факт наявності моральної шкоди; Факт протиправності дій (бездіяльності) посадових осіб Відповідача 2 - Наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями Відповідача 2 та завданою шкодою. Але вказані обставини не були доведені Позивачем, а доводи щодо спричинення моральної шкоди, викладені у позовній заяві, є безпідставними і нічим не доведеними як і визначений розмір шкоди, яка на думку Позивача підлягає відшкодуванню. Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи: недоведеність Позивачем факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями (бездіяльністю) Відповідача 1; відсутність, належних доказів, якими підтверджується заподіяння моральної шкоди Позивачеві; не надання обґрунтованого розрахунку розміру шкоди в сумі 1000000,00 грн, вважають, що факт заподіяння моральних страждань, як того вимагає ч.3 ст.23 ЦК України, Позивачем не підтверджено. А тому жодних законних підстав для стягнення моральної шкоди на користь Позивача не має.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання, яке призначене на 18.09.2024 в режимі відео конференції з`явилася, але не була допущена до залу судового засідання у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги. Повідомила про можливий розгляд за відсутності представника відповідача, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ГУНП в Полтавській області в судове засідання, яке призначене на 18.09.2024 в режимі відеоконференції з`явився, але не був допущений до залу судового засідання у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги. Повідомив про можливий розгляд за відсутності представника відповідача, в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

В судовому засіданні дослідженні рішення Полтавського окружного адміністративного суду на підставі яких позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у справі № № 440/5270/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області () про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433027, поданого через Урядовий контактний центр; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433027, поданого через Урядовий контактний центр, з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у справі № № 440/5270/23 встановлено, що 01.04.2023 через Державну установу "Урядовий контактний центр" позивач направив звернення за № ГР-15433027 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якому зазначив таке: "Керуючись ст. 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що з ухвали від 21.10.2022 справа № 537/2686/22 стало відомо, що прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Косик Д.С. до судового засідання надана копія постанови про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 20.10.2022, відповідно до якої постанову дізнавачки СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. про закриття кримінального провадження № 0000387 від 27.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасовано, як незаконну. Також з ухвали від 28.03.2023 справа № 537/153/23 стало відомо, що скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 30.11.2022 про закриття кримінального провадження № 0000387 від 30.12.2022. В ухвалі суду від 28.03.2023 вказано, що проаналізувавши оскаржувану постанову, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000387, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення у співставленні з результатами проведених слідчих дій в ході досудового розслідування. Отже з матеріалів кримінального провадження № 0000387 вбачається, що під час проведення досудового розслідування не було проведено повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин даного кримінального правопорушення. Також, слідчим суддею встановлено, що в матеріалах справи відсутня заява потерпілого ОСОБА_1 про небажання проведення подальшого досудового розслідування, яка є підставою для закриття кримінального провадження. Отже, при винесені оскаржуваної постанови дізнавач СД ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. безпідставно посилається на заяву потерпілого, яка відсутня в матеріалах кримінального провадження. Зазначено, що звернення позивача від 01.04.2023, подане через Урядовий контактний центр, реєстраційний номер ГР-15433027, у порушення наведених вище норм Закону, відповідачем розглянуто без об`єктивної та всебічної перевірки, та без надання ґрунтовних та вичерпних відповідей стосовно усіх порушених позивачем питань, а саме: щодо проведення службової перевірки з притягнення працівників поліції до відповідальності. Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 справа № 440/5271/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області () про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433020, поданого через Урядовий контактний центр; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 01.04.2023 за № ГР-15433020, поданого через Урядовий контактний центр, з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у справі № 440/5271/23 встановлено, що 01.04.2023 через Державну установу "Урядовий контактний центр" позивач направив звернення за № ГР-15433020 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якому зазначив таке: "Керуючись ст. 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що з ухвали від 21.10.2022 справа № 537/2686/22 стало відомо, що прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Косик Д.С. до судового засідання надана копія постанови про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 20.10.2022, відповідно до якої постанову дізнавачки СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. про закриття кримінального провадження № 0000387 від 27.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасовано, як незаконну. Також з ухвали від 28.03.2023 справа № 537/153/23 стало відомо, що скасовано постанову дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 30.11.2022 про закриття кримінального провадження № 0000387 від 30.12.2022. В ухвалі суду від 28.03.2023 вказано, що проаналізувавши оскаржувану постанову, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000387, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення у співставленні з результатами проведених слідчих дій в ході досудового розслідування. Окрім того, при винесені оскаржуваної постанови дізнавач СД ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. не посилається на жодний доказ, здобутий в ході досудового розслідування, який би міг спростовувати чи підтвердити наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Отже з матеріалів кримінального провадження №0000387 вбачається, що під час проведення досудового розслідування не було проведено повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин даного кримінального правопорушення. Вказано, що звернення позивача від 01.04.2023, подане через Урядовий контактний центр, реєстраційний номер ГР-15433020, у порушення наведених вище норм Закону, відповідачем розглянуто без об`єктивної та всебічної перевірки, та без надання ґрунтовних та вичерпних відповідей стосовно усіх порушених позивачем питань, а саме: щодо проведення службової перевірки з притягнення працівників поліції до відповідальності. Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) зокрема моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначеністаттею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цьогоКодексу).

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт завдання цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти Болгарії) від 12 липня 2007 року, заява № 68490/01).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з ч.1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

За правилом ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про :1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13 січня 2020 року у справі № 227/2572/19 (провадження № 61-20488св18), від 17 січня 2020 року у справі № 638/11414/18 (провадження № 61-2685св19), від 04 березня 2020 року у справі № 639/1803/19 (провадження № 61-18842св19), від 01 квітня 2020 року у справі № 641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17 (провадження № 61-40480св18), від 20 травня 2020 року у справі № 337/3375/17 (провадження № 61-11586св19), від 20 травня 2020 року у справі № 639/6736/18 (провадження № 61-12512св19), від 23 червня 2020 року у справі № 554/108/18 (провадження № 61-41514св18), від 24 червня 2020 року у справі № 520/14/19 (провадження № 61-23199св19), від 30 червня 2020 року у справі № 641/7984/17 (провадження № 61-36602св18), від 03 липня 2020 року у справі № 686/27965/19 (провадження № 61-8293св20), від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19), 13 травня 2021 року у справі № 638/8493/19 (провадження № 61-13452св20), від 19 грудня 2022 року у справі № 466/5021/18 (провадження № 61-21157св19) та інших.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що «причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову».

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Також суд звертає увагу на висновки зроблені в рішеннях Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у справах № 440/5271/23, № 440/5271/23, відповідно до яких встановлена неправомірність дій Головного управління Національної поліції в Полтавській області, а саме останніми звернення позивача ОСОБА_1 розглянуто без об`єктивної та всебічної перевірки, та без надання ґрунтовних та вичерпних відповідей стосовно усіх порушених позивачем питань, а саме: щодо проведення службової перевірки з притягнення працівників поліції до відповідальності. На підставі чого в вище вказаних рішеннях суд приймає остаточне рішення виходячи з того, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Отже, Полтавським окружним адміністративним судом визначено, що прийнятті рішення, на підставі яких позивач просить стягнути моральну шкоду, будуть справедливими та достатніми для відновлення прав та інтересів ОСОБА_1 у зв`язку із неправомірними діями відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що може вважатися достатньою справедливою сатисфакцією за обставин цієї справи.

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті позов не підлягає задоволенню. Позивачем не представлено, а судом не здобуто будь-якого належного та допустимого доказу, яким встановлено глибина моральних страждань, стрес, депресія, психо-емоційні страждання, погіршення здоров`я, зневірення в соціальній захищеності, втрати соціальних зв`язків, відчуття страху від дій державних органів, зміни нормального способу життєдіяльності, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями відповідача, які б давали можливість призначити виплату моральної шкоди.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

З таких підстав позов ОСОБА_1 , до відповідачів Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження завдання неправомірними діями працівників поліції йому моральної шкоди та не довів наявність такої шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та, враховуючи, що позивач є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору, покладає судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви позивача ОСОБА_1 до відповідачів: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2024.

Суддя Маханьков О.В.