Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2024 р. Справа № 608/1534/20

Номер провадження2/608/6/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря судового засідання Фаштиковської М. І.,

представника позивачки адвоката Вароди П.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Каліннікова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Чорткова в режимі відеоконференції в системі easycon, з використанням власного технічного засобу представником позивачки ОСОБА_2 адвокатом Вародою П.Б., справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні своєю власністю шляхом приведення паркану у попередній стан, стягнення матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні своєю власністю шляхом приведення паркану у попередній стан, стягнення матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0889 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення сесії Чортківської міської ради від 09 вересня 1999 року про виділення земельної ділянки, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ТР 1426/498 від 04 жовтня 1999 року та державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК №297279 від 05 липня 2011 року з кадастровим номером :01:008:0433. Вказує, що відповідно до Акту встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) частини межі земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання від 07.10.2016 року виконавцем робіт проведено встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за кадастровим номером :01:008:0433, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0889 га по межі між землевласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відновлені межові знаки закріплені в натурі (на місцевості) у кількості 2 (дві) одиниці. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. ОСОБА_1 дані межові знаки знищено. 22 липня 2020 року о 8:00 годині, ОСОБА_1 , без її згоди і її дозволу, на її земельній ділянці було демонтовано належний їй металевий паркан та залиту бетонну обмостку. Після цього, ОСОБА_1 почав будувати власний паркан на належній їй земельній ділянці. Нею було викликано через телефонний номер 102 працівників поліції, які зафіксували факт демонтажу моєї огорожі та незаконних будівельних робіт, однак заборонити вчиняти подальші будівельні роботи відмовились, оскільки, з їх слів, не мають повноважень. Викликані працівники муніципальної поліції вказали, що не мають повноважень зупиняти будівельні роботи. Представники Чортківської міської ради відмовились від будь-яких дій щодо зупинення будівельних робіт, оскільки земельні ділянки знаходяться у приватній власності. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 22.07.2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом забороною ОСОБА_1 вчиняти дії по будівництву бетонної огорожі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , однак ОСОБА_1 проігноровано вищевказану ухвалу суду та продовжено будівництво. Вона використала усі можливі дії по зупиненню незаконного демонтажу власної огорожі і подальшого будівництва огорожі ОСОБА_1 на її земельній ділянці, тому змушена звертатися до суду про захист свого порушеного права власності. Норми стст.15, 16, 386, 391 ЦК гарантують їй, як власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому, тому просить позов задоволити.

Представник позивачки адвокат Варода П.Б. позовні вимоги підтримує, вважає їх доведеними, просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Калінніков М.О. заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши експерта, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 , у користуванні та розпорядженням її майном, шляхом приведення у попередній стан огорожі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , в іншій частині в стягненні матеріальної та моральної шкоди, слід відмовити за недоведеністю позовних вимог з таких підстав:

Сторони у справі сусіди.

Позивачка ОСОБА_2 є власником будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,0889 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення сесії Чортківської міської ради від 09 вересня 1999 року про виділення земельної ділянки, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ТР 1426/498 від 04 жовтня 1999 року та державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК №297279 від 05 липня 2011 року з кадастровим номером :01:008:0433.

Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 що належав померлому ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом , виданим державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори Долібою О.В. 27.07.2005 року № 592 та земельної ділянки площе. 0, 0686 га в межах згідно х планом відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер -01-008-0413.

Між сторонами виник спір щодо користування земельною ділянкою, яка належить позивачці ОСОБА_2 і на якій було зведено паркан, який в подальшому 22 липня 2020 року, без згоди позивачки ОСОБА_2 , був демонтований відповідачем ОСОБА_1 , та позивачка ОСОБА_2 звернулась із відповідною заявою до Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

З листа т.в.о. начальника Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 22.07.2020 року № 7338/116/02 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до РВ з заявою, що сусід ОСОБА_1 , без її згоди, на належній їй земельній ділянці проводить будівельні роботи, а саме розбирає металевий паркан. Виїздом на місце події встановлено, що між сусідами виник спір щодо місця розташування огорожі, яку ОСОБА_1 почав демонтовувати.

З пояснень відповідача ОСОБА_1 , вказаний паркан був побудований його ще його батьком і він вирішив замінити його та згоди в ОСОБА_2 не запитував.

З вищенаведеного вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 16, 319, 322, 355, 391 ЦК України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

У відповідності до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями 395 ЦК України встановлено, що речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 727/11132/14-ц.

В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно п. г) ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ст. 96 Земельного Кодексу України, землекористувачі зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, коли власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затемнення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо).

Відповідно до ст. 104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки тощо.

Згідно висновку експертного дослідження № 1442/20-22 від 12.01.2021 року , проведеного Експертом Василем Олійником встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером -01-008-0433, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 05.08.2011 та передана у власність на підставі рішення сесії Чортківської міської ради від 09.09.1999 року № 10/23. Площа накладення становить 6 кв.м.

Вказаний висновок експерт Олійник В.Л підтримав і будучи допитаним в судовому засіданні.

Відповідач та його представник не погодились з висновком експерта, однак жодних клопотань про проведення повторної або додаткової експертизи, не подавали.

Суд зазначає Оскільки відповідач чинив перешкоди позивачці, демонтувавши при цьому паркан, який знаходився на її земельній ділянці, дозволу на його демонтаж та встановлення нового паркану в неї не брав та не отримав, жодних доказів того, що вказаний паркан був зведений його батьком на законних підставах, та ще й за власний рахунок на чужій земельній ділянці, суду не надав, а тому в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом приведення у попередній стан огорожі.

Що стосується вимог позивачки ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне:

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки вимога позивачки ОСОБА_2 про приведення у попередній стан огорожі сама по собі передбачає відновлення попереднього вигляду та стану огорожі, що потребує грошових затрат відповідача, тому в частині завдання матеріальної шкоди позов до задоволення не підлягає.

При цьому суд зазначає, що заявлена вимога про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в сумі 2000 гривень є не доведеною позивачкою та її представником в судому засідання, оскільки відновлення огорожі та приведення її у попередній стан може потребувати як менших, так і більших затрат грошових коштів.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що будь-яких доказів спричинення позивачці ОСОБА_2 матеріальної чи моральної шкоди, суду не подано, наявні в неї хвороби були наявними і до демонтування огорожі відповідачем та позивачем не доведено погіршення здоров`я позивача та причинного зв`язку між демонтуванням орогожі та спричиненням моральної шкоди позивачці, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Судові витрати суд вважає покласти на сторін в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 317, 321, 388, 391, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 79, 80, 81, 82, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 усунути перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 , у користуванні та розпорядженням своїм майном, шляхом приведення у попередній стан огорожі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 .

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 матеріальної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та моральної шкоди в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень відмовити.

Судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Чортківський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 13 квітня 2024 року.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1534/20

Рішення набрало законної сили " " __________________ року.

Суддя: Л.. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ___________________ року.

Секретар: