Справа №461/5414/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

19 вересня 2024 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

адреса: АДРЕСА_1 )

до

ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;

адреса: АДРЕСА_2 )

про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно з прохальною частиною пред`явленого позову, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на репетиторство та навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 14800 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 покликається на те, що 20.01.2006 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказує, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося внаслідок постійних сімейних конфліктів. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.11.2017, ухваленим за результатами розгляду цивільної справи № 461/6299/17, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. 24.10.2017 Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/7193/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Галицькому ВДВС м. Львів. Розмір аліментів складав з 2019 року 1013 грн 50 коп. щомісячно. 04.07.2019 позивач звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом про зміну способу присудження аліментів з 50% прожиткового мінімуму на зі всіх видів заробітку та доходу боржника. 06.11.2019 за результатами розгляду цивільної справи № 461/5092/19 ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. 17.02.2020 постановою Львівського апеляційного суду, рішення Галицького районного суду від 06.11.2019 скасовано та змінено розмір аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно судового наказу виданого 24.10.2017 Галицьким районним судом м. Львова по справі № 461/7193/17, ухваливши, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягають аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Судовий наказ № 461/7193/17 визнано таким, що не підлягає виконанню. 13.05.2020 Галицьким ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату боржника. Вказані матеріали Галицьким ВДВС скеровано на виконання до бухгалтерії ДНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за місцем праці боржника. Під час примусового виконання вказаного виконавчого листа відповідач звільнився з роботи, у зв`язку з чим виконавчий лист було скеровано на примусове виконання до Миколаївського ВДВС за місцем проживання відповідача. ОСОБА_1 вказує, що на момент звернення до суду з даною позовною заявою їх спільна з відповідачем донька здобула середню освіту та готується до вступу до вищого навчального закладу. З метою підготовки доньки до НМТ, позивач у вересні 2022 року звернулася до Центру підготовки до ЗНО «Результат». У зв`язку з навчанням доньки у центрі ОСОБА_1 було понесено додаткові витрати у розмірі 29600 грн 00 коп. Беручи до уваги матеріальні потреби дитини, рівні права та обов`язки батька та матері щодо доньки, позивачка просить суд стягнути з відповідача частину коштів, які було нею понесено для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2024 відкрито провадження у справі та постановлено про здійснення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

08.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про здійснення розгляду справи у її відсутності. Водночас вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема у відповідності до ст. 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся у судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію позивача, суд ухвалив розглядати справу з винесенням заочного рішення.

При цьому, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вірного вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.01.2006 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.11.2017, ухваленим за результатами розгляду цивільної справи № 461/6299/17, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

24.10.2017 Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/7193/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

04.07.2019 позивач звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом про зміну способу присудження аліментів з 50% прожиткового мінімуму на зі всіх видів заробітку та доходу боржника. 06.11.2019 за результатами розгляду цивільної справи № 461/5092/19 ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. 17.02.2020 постановою Львівського апеляційного суду, рішення Галицького районного суду від 06.11.2019 скасовано та змінено розмір аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно судового наказу виданого 24.10.2017 Галицьким районним судом м. Львова по справі № 461/7193/17, ухвалено, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягають аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Судовий наказ № 461/7193/17 визнано таким, що не підлягає виконанню.

13.05.2020 головним державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Любов Романівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62054019.

Як вбачається з Розпорядження № 409 від 06.12.2017 та Розпорядження № 428 від 21.11.2019 Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, громадянину ОСОБА_2 встановлено наступні дні та години зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 2, 4 неділя місяця з 11.00 год. до 16.00 год. у присутності матері дитини. Місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач просить стягнути з відповідача половину витрачених коштів, а саме 14800 гривень 00 копійок понесених нею на підготовку доньки до НМТ, починаючи з вересня 2022 року до червня 2024 року у Центрі підготовки до ЗНО «Результат». Розмір сплачених позивачем коштів та факт понесення відповідних витрат доводиться долученими до позовної заяви чеками, які дослідені судом безпосередньо.

Відповідно до статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789- XII (далі - Конвенція про права дитини), зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодичного або постійного.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 Сімейного Кодексу України, слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд виходить з того, що батьки зобов`язані займатися розвитком дитини, забезпеченням її матеріальних потреб, в разі відсутності самостійного заробітку, але, при цьому, необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків та врегульовувати додаткові витрати за домовленістю між батьками.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати.

При цьому, суд бере до уваги, що додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами, а саме розвитком особливих здібностей дитини і необхідні для її розвитку та самореалізації в майбутньому.

Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.

При цьому, Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить половину витрат на іншого.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З досліджених та перевірених судом доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог, вбачається, що такі отримані у порядку встановленому законом, мають безпосереднє відношення до обставин справи, предмету доказування та доводять покликання позивача на встановлені судом обставини, а тому зазначені вище докази беруться судом до уваги, як належні, достовірні, достатні та допустимі.

Водночас відповідач у судове засідання не з`явився та не подав суду жодних доказів на спростування вимог позивача.

Відтак, враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем доведено, що додаткові витрати понесені виключно в інтересах дитини, пов`язані з особливими обставинами, а саме з реалізацією права на освіту.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що позивачем доведено розмір фактично понесених нею додаткові витрати на дитину у розмірі 29600 грн 00 коп., половину з яких слід стягнути з відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 14800 (чотирнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2024 року.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

адреса: АДРЕСА_1 )

відповідач - ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;

адреса: АДРЕСА_2 )

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький