Справа № 308/8918/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, яку мотивують тим, що 21.06.6022 року вони уклали шлюб. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часом заявники втратили почуття любові одне до одного та бажання підтримувати сімейні відносини. Спільне господарство заявники не ведуть вже тривалий час. Їхній шлюб перестав відповідати ознакам сімейного союзу та носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення є неможливим. Сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення.

Заявники зазначають, що між ними досягнуто згоди щодо місця проживання спільної дитини, участі у її вихованні та утриманні. Спору щодо спільного майна на даний час між ними немає.

А тому на підставі наведеного просять розірвати шлюб між ними.

У судове засідання заявники не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Пересоляк О.С. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності ОСОБА_1 , зазначивши, що ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

ОСОБА_2 також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що 21.06.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний запис за № 766, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У заявників є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.11.2019 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Шлюбно-сімейні відносини між заявниками припинені, заявники, спільного господарства вони не ведуть вже тривалий час.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Заявники не бажають продовжувати сімейні відносини.

За твердженням заявників примирення між ними неможливе.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що згідно договору між батьками щодо визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної дитини від 14.05.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрованим у реєстрі за № 548, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди щодо визначення місця проживання , участі кожного з батьків у вихованні та утриманні спільної дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . .

А тому враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення сімейних відносин, сім`я розпалася остаточно, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, та права їхньої дитини, а тому шлюб підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 24, 109, 112 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 257, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 червня 2022 року у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис за № 766, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук