РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Венгловської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно стягнутих аліментів,

ВСТАНОВИВ

14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Володимир-Волинським міським судом Волинської області 08.12.2023 року був виданий судовий наказ у справі №154/7820/23, яким стягнуто з позивача в користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження того, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дітьми ОСОБА_1 були надані свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 . Однак, в зазначених свідоцтвах про народження дітей відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Тобто, позивач ОСОБА_1 не являється батьком дітей.

На цій підставі позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.02.2024 року, судовий наказ за нововиявленими обставинами скасовано.

Однак, за період від дня видачі судового наказу і перегляду його за новововиявленими обставинами з позивача було стягнуто аліментів на суму 9781, 92 грн.

Оскільки, відповідач отримала аліменти на дітей в сумі 9781 грн., 92 грн. на підставі судового рішення, яке було скасоване, тому позивач вважає, що є всі підстави вважати, що ці грошові кошти є безпідставно набутим майном.

На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь безпідставно отримані нею кошти в сумі 9781 грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 16.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та йому надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 травня 2024 року на підставі вказаної позовної заяви, після усунення її недоліків, відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Савюк К.О. не з`явилися. Від представника позивача адвоката Савюк К.О. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, в черговий раз подала клопотання про відкладення розгляду справи у звьязку з неможливістю прибути в судове засідання. При цьому до клопотань не було долучено жодних підтверджуючих документів про поважність неявки в судові засідання. Відзив на позовну заяву не надала.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 08.12.2023 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за заявою ОСОБА_2 був виданий судовий наказ у справі №154/4820/23, яким стягнуто з позивача в користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_2 були надані: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , та копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , в яких батьком дітей записаний ОСОБА_1 .

Проте, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 1 та № 4 від 14 грудня 2023 стверджується, що відомості про батька дітей в актовому записі про народження записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.02.2024 року, за заявою ОСОБА_1 судовий наказ у справі №154/4820/23, яким стягнуто з позивача в користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття скасовано за нововиявленими обставинами, у видачі судового наказу - відмовлено.

Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 19.03.2024 року №137 вбачається, що на примусовому виконанні перебував судовий наказ №154/4820/23 виданий 19 грудня 2023 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. За період з 21.11.2023 року по січень 2024 року ОСОБА_1 сплачено заборгованість по аліментах в розмірі 9781, 92 грн.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

З огляду на викладене, враховуючи, що підставою для набуття коштів відповідачем ОСОБА_2 був судовий наказ №154/4820/23 від 08.12.2023, який скасований за нововиявленими обставинами, правова підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 9781,92грн., стягнутих з позивача в межах виконавчого провадження з примусового виконання вказаного судового наказу, відсутня.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 наведені позивачем обставини не спростувала, доказів наявності законних підстав для утримання набутих коштів не надала.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідачки безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 9781,92 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 265, 280, 281, 284 ЦПК України, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно стягнутих аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті грошові кошти в розмірі 9781 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211, 20 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 24.09.2024.

Інформація про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Головуючий: А.М. Лутай