У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

секретар судового засідання Рашевська О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Барський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосовано на підставі ухвали Барського районного суду Вінницької області від 15.02.2013 у справі № 201/4363/12.

Заяву обґрунтував наступним. Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 15.02.2013 по справі № 201/4363/12, подання головного державного виконавця ВДВС Барського районного управління юстиції Вінницької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника голови СФГ «Аграрій» ОСОБА_1 задоволено. Встановлено тимчасове обмеження права виїзду за межі України голови СФГ «Аграрій» ЄДРПОУ № 32426802 ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань СФГ «Аграрій».

Як вбачається із змісту ухвали суду від 15.02.2013 р. тимчасове обмеження права виїзду за межі України голови СФГ «Аграрій» ОСОБА_1 встановлено в зв`язку із невиконанням юридичною особою боржником СФГ «Аграрій» судових рішень. Тобто, боржником у виконавчих провадженнях є СФГ «Аграрій», а не ОСОБА_1 . Заявник не є самостійним боржником відповідно до судових рішень, що наведені в Ухвалі суду від 15.02.13 р.

Тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 може діяти виключно до того часу коли він є посадовою особою - керівником СФГ «Аграрій» та може впливати, як керівник боржника, на процедуру погашення зобов`язань направлених на виконання судових рішень. З 05.06.2014 р. ОСОБА_1 не являється керівником боржника СФГ «Аграрій».

Відповідно до відомостей, що надані Барським ВДВС у Жмеринському районі та Відділом примусового виконання рішень УЗП ВР у Вінницькій області виконавчі провадження із примусового виконання судових рішень про стягнення із СФГ «Аграрій» боргу закінчені 22.07.2014 р. на підставі п. 7 ч.1 Ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, свою заяву про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України просив задовольнити.

Від представника Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Інни Паламарчук надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 15.02.2013 р. по справі № 201/4363/12, подання головного державного виконавця ВДВС Барського районного управління юстиції Вінницької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника голови СФГ «Аграрій» ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження права виїзду за межі України голови СФГ «Аграрій» ЄДРПОУ № 32426802 (адреса господарства: Вінницька область, Барський район, с. Гулі) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань згідно наказу № 6/187 - 10 від 11.10.2010 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь Вінницького національного аграрного університету 74139,60 грн. основного боргу 741,40 грн. державного мита та 214,55 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; Наказу № 2/112-10 від 16.08.2010 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь СФГ «Династія» 280000,00 грн. основного боргу, 2800,00 грн. витрат на державне мито та 236,00 грн. - відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Наказу № 9/224-10 від 11.01.2011 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь ТОВ «МАРТ ТРЕЙД ІНТЕРНЕШНЛ ОІЛ» 223665,00 грн. основного боргу, 5888,82 грн. - пені, 2236,65 грн. - штрафу, 2317,90 грн. - витрат, пов`язаних із сплатою державного мита, 236 грн. - витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; Наказу № 9/225-10 від 11.01.2011 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь ТОВ «АГРО-МАРТ» 81568,00 грн. основного боргу, 2078,30 грн. - пені, 836,46 грн. - витрат, пов`язаних із сплатою державного мита, 236 грн. - витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; Наказу №5005/1455/2011 від 04.04.2011р. Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь ТОВ «Агросфера» 140619,95 гри. основного боргу, 6295, 86 грн. - пені, 2367,69 грн. - витрат, пов`язаних із сплатою державного мита, 236 грн. - витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. Наказу №2/5-11 від 24.01.2011 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СОГ «Аграрій» на користь ПП «Агропром» 98398,03 грн. основного боргу, 3554,96 грн. - пені, 24599,51 грн. - штрафу, 687,85 грн. - 3% річних, 3621,06 грн. - інфляційних збитків, 1310,00 грн. - державного мита та 236 грн. - витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; Наказу № 2/24-08 від 04.05.2011 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь ДП «Державний насіннєвий фонд України» 241766,22 грн. основного боргу, 72529,86 грн. - штрафу, 3142,97 грн. - державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; Наказу № 6/34-09 від 29.10.2010 р. Господарського суду Вінницької області про стягнення з СФГ «Аграрій» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Вінниця» 21451,00 грн. процентів за користування кредитними грошовими коштами, 45843,26 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 158,25 грн. збитків від інфляції за прострочення сплати процентів, 31188,27 грн. збитків від інфляції за прострочення сплати кредиту 986,41 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як вбачається із змісту ухвали суду від 15.02.2013р. тимчасове обмеження права виїзду за межі України голови СФГ «Аграрій» ОСОБА_1 встановлено в зв`язку із невиконанням юридичною особою боржником СФГ «Аграрій» наведених судових рішень .

Тобто боржником у виконавчих провадженнях, відповідно до яких встановлено тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 , є СФГ «Аграрій» .

Відповідно до змісту ухвали суду від 15.02.2013р. тимчасове обмеження права виїзду за межі України голови СФГ «Аграрій» ОСОБА_1 встановлено у зв`язку із тим, що він є керівником боржника юридичної особи боржника СФГ «Аграрій».

ОСОБА_1 не є самостійним боржником відповідно до судових рішень, що наведені в Ухвалі суду від 15.02.13 р.

Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», ЦК України, ГК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та виходячи із змісту ухвали суду від 15.02.13 р., тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 може діяти виключно до того часу коли ОСОБА_1 є посадовою особою - керівником СФГ «Аграрій» та може впливати, як керівник боржника на процедуру погашення зобов`язань направлених на виконання судових рішень.

Встановлено, що з 05.06.2014 р. ОСОБА_1 не являється керівником боржника СФГ «Аграрій» , оскільки Постановою господарського суду Черкаської обл. у справі № 925/686/13 від 05.06.2014р. Селянське (фермерське) господарство "Аграрій" (18000, м. Черкаси, бульвар Шевченка буд.242/1, ) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру відносно боржника, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Пічугіна Ігора В`ячеславовича.

Тобто, починаючи із 05.06.2014 р. відповідно до ч. 2 Ст. 38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» та Постанови господарського суду Черкаської обл. у справі №925/686/13 від 05.06.2014 р. ОСОБА_1 не являється керівником боржника СФГ «Аграрій» .

З наведеного вбачається, що із 05.06.2014 р. припинено повноваження ОСОБА_1 , як керівника та власника боржника СФГ «Аграрій» .

Зважаючи на викладене починаючи із 05.06.2014 р. ОСОБА_1 в силу Закону та судових рішень по справі №925/686/13 позбавлений можливості впливати на виконання боржником СФГ «Аграрій» судових рішень про які зазначено в ухвалі Барського районного суду від 15.02.2013 р. та за невиконання яких відносно нього було застосовано тимчасове обмеження права виїзду за межі України.

Справа про банкрутство СФГ «Аграрій» №925/686/13 на даний час не припинена та перебуває на стадії ліквідаційної процедури, ліквідатором банкрута є арбітражний керуючий Левченко Наталя Петрівна.

Питання погашення вимог кредиторів та виконання судових рішень про які зазначено в ухвалі Барського районного суду від 15.02.2013 р. на даний час перебуває у процедурі ліквідації СФГ «Аграрій» в межах справи про банкрутство №925/686/13.

Відповідно стягувачі за судовими рішеннями, про які зазначено в ухвалі Барського районного суду від 15.02.2013 р., є учасниками справи про банкрутство, як кредитори боржника, а питання погашення їх вимог переведено із процедури примусового виконання судових рішень органами ДВС у процедуру погашення вимог кредиторів в межах справи про банкрутство.

Отже, ОСОБА_1 не має повноважень та передбаченої Законом можливості впливати на виконання боржником СФГ «Аграрій» судових рішень про які зазначено в ухвалі Барського районного суду від 15.02.2013р. та за невиконання яких відносно нього було застосовано тимчасове обмеження права виїзду за межі України.

Відповідно до відомостей, що надані Барським ВДВС у Жмеринському районі та Відділом примусового виконання рішень УЗП ВР у Вінницькій області виконавчі провадження із примусового виконання судових рішень про стягнення із СФГ «Аграрій» боргу закінчені 22.07.2014 р. на підставі п. 7 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції , що діяла станом на 05.06.2014р. було встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Відповідно до норми ч. 4 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на 05.06.2014 р. постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже у зв`язку із визнанням СФГ «Аграрій» банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури, всі наявні виконавчі провадження стосовно примусового виконання рішень боржником СФГ «Аграрій» були закінчені 22.07.2014 р. на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»

Тобто, на даний час відсутні будь-які законні підстави застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження права виїзду за межі України, а застосоване судом обмеження підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи є тимчасовим засобом, який встановлюється на певний строк, а саме до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України

і в`їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт. Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, "тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення».

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, при чому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу ( рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин."'

Отже, з огляду на встановлені обставини, встановлена судом заборона виїзду за межі України не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких спрямоване зазначене обмеження, а подальше існування обтяження є безпідставним, недоцільним, непропорційним і таким, що порушує права людини.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (довічно), що підтверджується Довідкою виданою 17.07.2024р. ГУ ПФУ у Вінницькій обл. №408/0200-0203-1, та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій обл. .

ОСОБА_1 за станом свого здоров`я потребує медичного обстеження та можливого лікування за кордоном.

За таких обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень, а виконавче провадження завершено, то накладене судовим рішенням тимчасове обмеження у виконавчому провадженні, що завершене, підлягає скасуванню судом.

Керуючись ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке застосоване ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2013 року у справі №201/4363/12.

Копію ухвали направити сторонам.

Після набрання ухвалою законної сили направити її копію до Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26), для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: