Справа № 202/4753/23
Провадження № 2/202/2189/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі

цивільну справу № 202/4753/23

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

до

ОСОБА_1

Треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмету спору

Акціонерне товариство «Укрсиббанк»

Ханкін Олександр Львович

про визнання права іпотекодержателя, -

за участю:

представника позивача адвоката Пилипенка С.В. (в режимі відеоконференції)

представника відповідача адвоката Лучка А.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося до суду з вказаним позовом який мотивувало тим, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США.

Відповідно до умов Кредитного договору № 0 ОСОБА_2 зобов`язувався сплачувати заборгованість щомісяця рівними частками та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,4 % річних і повернути кредит не пізніше 13 березня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0, 12 березня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/0/3, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2652. Відповідно до умов даного договору іпотеки ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, гаражу і споруд та земельної ділянки, кадастровий номер :04:096:0001.

Також, 04 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 193 500 (сто дев`яносто три тисячі п`ятсот) доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0, 04 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/3, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 7857. Відповідно до умов даного договору іпотеки ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, гаражу і споруд загальною площею 308,4 кв. м., та земельної ділянки площею 0, 0653 га, кадастровий номер :04:096:0001.

12 грудня 2011 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) за Кредитними договорами № 0, № 0 відступлені ТОВ «Кей-Колект».

Того ж дня, між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 1. Відповідно до умов цього договору до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшли права вимоги за договорами іпотеки 0/0/3, № 0/3.

В зв`язку з порушенням ОСОБА_2 кредитних зобов`язань рішенням Індустріального районного судом м. Дніпропетровська від 30.07.2015 р. по справі № 202/12600/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість в сумі 3 687 021,18 грн. та судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

13 травня 2021 р. з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ТОВ «Кей-Колект» стало відомо, що іпотека нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 припинена, а його новим власником є ОСОБА_1 (інформаційна довідка № 256304068).

Також, з інформаційної довідки вбачається, що підставою припинення іпотеки та заборони нерухомого майна є рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2012 р. по справі 2-7593/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним, зобов`язання вчинити дії, згідно якого, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір іпотеки №0/0/3 укладений 12.03.2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк- недійсним. Зобов`язано Дніпропетровську філію Державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України» (м. Дніпропетровська, вул. Чернишевського, 22), всіх реєстраторів: приватних нотаріусів, державних нотаріусів та ВДВС у Дніпропетровській області зняти заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в реєстрі заборон іпотек/ реєстраційний номер обтяження №7859915,6798294,6767434,6767484,7859853,78598911, а саме: домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :04:096:0001 (72464001), загальною площею 0,0653 га, що розташована по АДРЕСА_1 накладену 12.03.2008 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Кухтіною В.В.

Однак, 27 лютого 2013 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі 2/403/2276/12 за апеляційною скаргою ПАТ «Укрсиббанк» рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2012 року скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Також зазначили, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №256304068 від 13.05.2021 щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 01) випливає, що 28.06.2012 до Державного реєстру прав внесено запис про зміну права власності на домоволодіння та земельну ділянку, власником зареєстровано ОСОБА_1 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011; 07.02.2012 до Державного реєстру прав внесено записи про вилучення обтяжень заборона на нерухоме майно та іпотека, підстава рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2012 справа №2-7593/11; 28.06.2012 до Державного реєстру прав внесено запис про зміну права власності на домоволодіння та земельну ділянку, власником зареєстровано ОСОБА_6 , підстава договір купівлі-продажу від 30.05.2012, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Тарасюк О.О.; 26.11.2015 приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Сусловою Н.Т. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2015 про зміну права власності на домоволодіння та земельну ділянку, власником зареєстровано ОСОБА_1 , підстава договір купівлі-продажу домоволодіння від 26.11.2015 та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015.

Отже, кінцевим набувачем спірного майна є ОСОБА_1

З огляд на викладене, приймаючи до уваги, що ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем спірного майна, але через відсутність запису про іпотеку в Державному реєстрі прав не може реалізувати свої правомочності щодо іпотечного майна вважають, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є звернення до суду саме з вимогою про визнання права іпотекодержателя.

При цьому зазначили, що обставини при яких був укладений правочин з відчуження іпотечного майна, свідчить про недобросовісність ОСОБА_1 при укладенні договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, оскільки їй було достеменно відомо про те, що зазначене майно перебувало під іпотекою, виключення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не впливає на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена Законом, іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державному реєстрі іпотек.

Враховуючи викладене, просили суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки від 12 березня 2008 року № 0/0/3 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2652, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , право вимоги за якими перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208 від 12.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно іпотечного майна - домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01) та земельної ділянки кадастровий номер :04:096:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01) за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки від 04 вересня 2008 року № 0/3 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 7857, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , право вимоги за якими перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей- Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208 від 12.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно іпотечного майна - домоволодіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01) та земельної ділянки кадастровий номер :04:096:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна N° 01) за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» судові витрати.

29.03.2023 ТОВ «Кей-Колект» подало заяву про забезпечення позову, яка розглянута судом 31.03.2023 та ухвалою суду задоволена частково, а саме заборонено ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження домоволодіння (реєстраційний номер №01) та земельної ділянки (кадастровий номер :04:096:0001) за адресою: АДРЕСА_1 .

17.04.2023 по справі відкрите загальне позовне провадження.

20.06.2023 підготовче провадження закрите.

11.08.2023 по справі ухвалене заочне рішення.

16.11.2023 до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення, яка 21.11.2023 прийнята судом до розгляду.

28.11.2023 заочне рішення судом скасовано. Справа призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначене на 12.01.2024.

11.01.2024 представником відповідача адвокатом Лучком А.С. до суду подано відзив на позов з якого випливає, що відповідач просить застосувати строки позовної давності, а також вважає ОСОБА_1 добросовісним набувачем домоволодіння та земельної ділянки, які придбала у ОСОБА_6 на підставі договорів купівлі-продажу. Окрім того, на момент укладання договорів купівлі-продажу жодних обтяжень (заборон, арештів) на нерухомому майні не було. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

11.01.2024 представником відповідача адвокатом Лучком А.С. також подана заява про застосування строків позовної давності.

12.01.2024 підготовче провадження по справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

19.01.2024 позивачем подана відповідь на відзив у якій ТОВ «Кей-Колект» наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що твердження відповідача про набуття права на спірне майно вільним від незареєстрованого обтяження іпотекою не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки іпотека зберігає чинність щодо майна, і до нового власника нерухомості переходять права та обов`язки іпотекодавця незалежно від того, чи була до нього доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Визнання права іпотеки на спірне майно не становитиме порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості відновити своє право, пред`явивши вимогу до продавця у якого вона придбала майно, про зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу на підставі ст.659 ЦК України.

Щодо строків позовної давності зазначили, що лише у 2021 позивачу стало відомо про припинення обтяжень спірного майна іпотекою та реєстрацію права власності на нього за відповідачкою. Також зазначили, що оскільки виключення запису про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не впливає на чинність іпотеки, що вказує на те, що даний позов спрямований на захист прав, якими позивач фактично володіє, але через правопорушення, яке має триваючий характер не може у повній мірі їх реалізувати, а тому право на позов, який фактично спрямований на відновлення в реєстрі запису про іпотеку виникає з моменту порушення права іпотекодержателя до моменту його усунення, а відтак строк позовної давності не пропущений.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Пилипенко С.В. позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з зазначених у позові підстав, а також з підстав зазначених у відповіді на відзив. Додатково пояснив, що підстав для застосування строків позовної давності немає.

Представник відповідача у судовому засіданні адвокат Лучко А.С. просив у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві, а також разі наявності підстав для задоволення позовних вимог, застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи АТ «Укрсиббанк» до суду не з`яивився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом доставлення судових повісток до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Під час судового розгляду справи третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 помер, про що Індустріальним ВДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про смерть №782 від 10.10.2023. Вказані обставини підтверджені інформацією, яка надана Індустріальним ВДРАЦС у місті Дніпрі на запит суду.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя на нерухоме майно.

12 березня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США.

Відповідно до умов Кредитного договору № 0 ОСОБА_2 зобов`язувався сплачувати заборгованість щомісяця рівними частками та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,4 % річних і повернути кредит не пізніше 13 березня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0, 12 березня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/0/3, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 2652. Відповідно до умов даного договору іпотеки ОСОБА_3 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, гаражу і споруд та земельної ділянки, кадастровий номер :04:096:0001.

Також, 04 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 193 500 (сто дев`яносто три тисячі п`ятсот) доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0, 04 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0/3, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. і зареєстрований в реєстрі за № 7857. Відповідно до умов даного договору іпотеки ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, гаражу і споруд загальною площею 308,4 кв. м., та земельної ділянки площею 0, 0653 га, кадастровий номер :04:096:0001.

12 грудня 2011 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) за Кредитними договорами № 0, № 0 відступлені ТОВ «Кей-Колект».

Того ж дня, між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 1. Відповідно до умов цього договору до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшли права вимоги за договорами іпотеки 0/0/3, № 0/3.

Разом з тим позивач зазначив, що померлий ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 здійснили низку заходів щодо протиправного виведення нерухомого майна з-під іпотеки.

Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання договору дійсним та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про визнання договору купівлі продажу недійсним, визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності - в задоволені первісної позовної заяви відмовлено. Зустрічну позовну заяву задоволено.

Визнано договір купівлі продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 12.03.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 недійсним.

Визнано свідоцтво про право власності Виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 21.08.2008 року, видане ОСОБА_2 недійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки (кадастровий № :04:096:0001 (72464001), загальною площею 0,0653га, що розташована по АДРЕСА_1 , укладений 12.03.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Визнано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку від 08.04.2008 року недійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.10.2012 за апеляційною скаргою ПАТ «Укрсиббанк» вказане рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасоване. В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання договору дійсним та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про визнання договору купівлі продажу недійсним, визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права власності відмовлено.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.01.2012 по справі №2-7593/11 договір іпотеки №0/0/3 укладений 12.03.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було визнано недійсним та зобов`язано відповідних осіб зняти заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в реєстрі заборон іпотек.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.02.2013 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2012 скасоване та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Крім того судом встановлено, що на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-7593/11 від 06.01.2012 приватним нотаріусом Хоміч О.М. вилучені обтяження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (заборона на нерухоме майно, іпотека).

З відомостей з реєстру прав власності (інформаційна довідка 256304068 від 13.05.2021) судом встановлено, що, після вилучення даних про обтяження з реєстру, право власності на спірне нерухоме майно перейшло від ОСОБА_1 до ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Тарасюк О.О. за реєстровим номером №592350.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на 13.01.2012) іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.

При цьому згідно з частинами першою, другою статті 23 зазначеного Закону вразі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором утому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. (абз.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» в редакції станом на 13.01.2012).

У даній справі судом встановлено, що з метою захисту своїх прав іпотекодержателя у 2014 році ТОВ «Кей-Колект» звернулося до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2015 по справі №202/10319/14-ц позовна заява ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволена.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12.03.2008 року, який укладено між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в розмірі 6 925 105 (шести мільйонів дев`ятсот двадцяти п`яти тисяч сто п`яти) грн. 66 (шістдесяти шести) коп., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом складає 3 804 637,33 грн.; заборгованість за відсотками складає 3 120 468, 33 грн., та за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року, який укладено між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в розмірі 6 942 494 (шести мільйонів дев`ятсот сорока двох тисяч чотириста дев`яносто чотирьох) грн. 94 (дев`яносто чотирьох) коп., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом складає 4 070 592, 96 грн.; заборгованість за відсотками складає 2 871 901, 99 грн., звернути стягнення за іпотечним договором від 12.03.2008 року № 0/0/3, який укладено між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та за іпотечним договором від 04.09.2008 року № 0/3, який укладено між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 308, 4 кв. м., гаражу і споруд та земельну ділянку площею 0, 0653 га, кадастровий номер :04:096:0001 за даною адресою, яке належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 30.05.2012 року, шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою вартістю не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження».

З наданих позивачем копій виконавчих листів судом встановлено, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 21.09.2016 ТОВ «Кей-Колект» були видані виконавчі листи по справі №202/10319/14-ц, строк пред`явлення яких до виконання 31.05.2017.

З копії постанови заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову в задоволенні скарги від 08.12.2016 судом встановлено, що вищезгадані виконавчі документи разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження передано до розгляду державному виконавцю 20.10.2016, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016.

20.10.2016 державним виконавцем у відповідності до вимог пункту 8 частини четвертої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу (ТОВ «Кей-Колект») без прийняття до виконання у зв`язку із тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

ТОВ «Кей-Колект» оскаржило вказані дії державного виконавця, але, як вже було зазначено, у задоволенні скарги ТОВ «Кей-Колект» в частині скасування повідомлення від 20.10.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відмовлено.

Судом перевірені дані Автоматизованої системи виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) та встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень, де боржником зазначено ОСОБА_6 .

Представник позивача у судовому засіданні не заперечував факт того, що виконавчі провадження не відкривались.

Отже, права ТОВ «Кей-Колект» як кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором № 0 від 12.03.2008 року, за кредитним договором № 0 від 04.09.2008, за іпотечним договором від 12.03.2008 року № 0/0/3, за іпотечним договором від 04.09.2008 року № 0/3, були захищені в судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджено відповідним судовим рішенням.

При цьому суд зазначає, що бездіяльність ТОВ «Кей-Колект» як стягувача за виконавчим листом про звернення стягнення на предмет іпотеки та не пред`явлення його до виконання у встановлений строк жодним чином не впливає на висновок суду про те, що майнові права (іпотекодержателя) ТОВ «Кей-Колект» були захищені судом.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003 (тут і далі в редакції від 06.11.2014, яка діяла на момент виникнення правовідносин) встановлено, що іпотека припиняється, окрім іншого у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Приписи ст.39 цього ж Закону визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відтак, у даній справі судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» свої майнові права та вимоги іпотекодержателя задовольнив шляхом реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, оскільки у передбачений вказаними статтями спосіб у грудні 2015 року звернув стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що іпотека нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 припинена з 01.06.2017 (строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 31.05.2017).

Крім того, судом встановлено, що в зв`язку з порушенням ОСОБА_2 кредитних зобов`язань рішенням Індустріального районного судом м. Дніпропетровська від 30.07.2015 р. по справі № 202/12600/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість в сумі 3 687 021,18 грн. та судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

З відомостей з реєстру прав власності (інформаційна довідка 256304068 від 13.05.2021) судом встановлено, що 26.11.2015 відповідач ОСОБА_1 набула право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу та договору купівлі-продажу домоволодіння.

При цьому суд звертає увагу, що на момент набуття ОСОБА_1 права власності на вказане нерухоме майно строк пред`явлення виконавчого листа за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/10319/14-ц не сплив, а відтак ТОВ «Кей-Колект» не було позбавлено права реалізувати предмет іпотеки на підставі рішення суду від 28.12.2015.

Суд зазначає, що порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Позивач у цій справі прагне захистити порушене, на його думку, право шляхом визнання за собою права іпотекодержателя за чинним договором іпотеки.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту є звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

При цьому суд зазначає, що у справі, що розглядається, на відміну від справи №922/2416/17, у якій була сформована правова позиція про визнання права іпотекодержателя, іпотекодержатель захистив свої права шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і у даній справі судом встановлено, що іпотека за іпотечним договором від 12.03.2008 року № 0/0/3, за іпотечним договором від 04.09.2008 року № 0/3 припинена.

Згідно із частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 12 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Водночас відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують майнові інтереси кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання обов`язків боржником, а саме різні види забезпечення виконання зобов`язання.

Одним із таких видів забезпечення виконання зобов`язання є застава (частина перша статті 546 Цивільного кодексу України).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 Цивільного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Статтями 39 та 41 Закону України «Про іпотеку» врегульовано порядок реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, за рішенням суду.

Отже, на підставі договору іпотеки іпотекодержатель має право ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку з посиланням на обставини щодо невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, внаслідок чого право власності іпотекодавця на майно може припинитися в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Звідси задоволення судом позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя надає позивачу можливість у майбутньому в разі порушення боржником основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому або позасудовому порядку, а наслідком такого звернення буде набуття іпотекодержателем майна - самого предмета іпотеки у разі передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або грошових коштів у разі реалізації предмета іпотеки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол до Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «майно» (possessions) у частині першій статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права й інтереси, що становлять активи, теж можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (рішення ЄСПЛ від 05 січня 2000 року у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202, § 100).

За певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному з майновим інтересом (рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49, 50).

З метою захисту законних прав та інтересів учасників цивільного обороту, насамперед інтересів кредитора, глава 49 Цивільного кодексу України регламентує забезпечення виконання зобов`язання, зокрема, шляхом застави майна.

Вказаний інститут цивільного права спрямований, зокрема, на покращення гарантування майнових інтересів сторін договору.

Звідси іпотека як окремий вид застави гарантує саме майнові інтереси боржника та кредитора за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Тобто вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна пов`язана з майновим інтересом, що свідчить про її майновий характер.

Під час вирішення даної справи судом враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 04.10.2023 по справі №906/1026/22, та полягають у тому, що вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна пов`язана з майновим інтересом, що свідчить про її майновий характер. Отже, позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру, оскільки, визнавши за собою таке право, іпотекодержатель набуває легітимного очікування успішної реалізації своєї можливості отримати у власність майно (нерухоме майно або грошові кошти) для задоволення своїх майнових вимог до боржника за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за ТОВ «Кей-Колект» прав іпотекодержателя за договорами іпотеки від 12.03.2008 року № 0/0/3, від 04.09.2008 року № 0/3 немає, оскільки майнові вимоги та права ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя за вказаними договорами, були захищені та задоволенні рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 202/10319/14-ц від 28.12.2015.

При цьому суд зазначає, що визнання за позивачем прав іпотекодержателя призведе до повторного (нелегітимного) набуття ним можливості отримати у власність майно (нерухоме майно або грошові кошти) для задоволення своїх майнових вимог до боржника за основним зобов`язанням, на яке вже було звернуто стягнення шляхом реалізації за рішенням суду.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2), а позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 2).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.10.2023 по справі №906/1026/22 зазначила, що при поданні позовної заяви про визнання прав іпотекодержателя позивачу необхідно було вказати в ній ціну позову та сплатити судовий збір, виходячи з вартості предмета іпотеки, визначеної в договорі іпотеки, за ставкою, передбаченою законом для вимог майнового характеру.

У даній справі судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом ТОВ «Кей-Колект» вважало, що позов немайнового характеру, а відтак, відповідно до платіжної інструкції №211 сплатило судовий збір у сумі 2 684,00 грн., але виходячи з вартості предмета іпотеки, визначеної в договорах іпотеки, з позивача підлягає стягненню (з урахуванням вже сплачено судового збору) на користь держави 34 688 грн. 50 коп.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою про забезпечення позову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2023.

Керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , про визнання права іпотекодержателя відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (; місцезнаходження юридичної особи: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, буд.12, офіс 94/1) на користь держави судовий збір у розмірі 34 688 грн. 50 коп. (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім грн. 50 коп.).

Скасувати заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-якій дії, спрямовані на відчуження домоволодіння (реєстраційний номер №01) та земельної ділянки (кадастровий номер :04:096:0001) за адресою: АДРЕСА_1 , яка накладена ухвалою про забезпечення позову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 22.04.2024

Суддя А. О. Михальченко