Справа № 2-1487/2007
Провадження № 4-с/0186/5/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську, скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцев Дмитро Вячеславович, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцев Д.В. та ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, подана представником заявника - адвокатом Напарою М.В.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області № 2-1487/2007 від 27 серпня 2007 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 (нині Кубицька), на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання. З копії вказаного виконавчого листа вбачається, що останній запис в розділі - відмітки про відрахування аліментів, містить запис державного виконавця: 29 січня 2016 року - направлено за належністю, борг станом на 29 січня 2016 року складає 896,41 гривень, а далі - згідно зарплати боржника.

27 серпня 2018 року постановою старшого державного виконавця Першотравенського МВ ДВ ГТУЮ в Дніпропетровській області виконавче провадження прийнято до виконання.

22 листопада 2023 року державним виконавцем Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерстві юстиції ( м.Одеса) - Зайцевим Д.В., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , в якій зазначено, що загальна сума заборгованості зі сплати аліментів та штрафів за виконавчим провадженням, становить 230 508,18 гривень.

Вказані обставини встановлені ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 у справі № 2-1487/2007, провадження № 4-с/0186/1/24, яка наорала законної сили.

Крім того, вищевказаною ухвалою суду визнано неправомірними дії державного виконавця Павлоградського ВДВС - Зайцева Д.В. щодо визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника - ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні № 56233905 з примусового виконання виконавчого листа №2-1487/2007, виданого Першотравеньським міським судом Дніпропетровської області 27 серпня 2007 року, зазначеному в розрахунку заборгованості від 21 червня 2023 року та зобов`язано державного виконавця ВДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням зазначених у постанові державшого виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Самойленко Л.П., відомостей про відсутність заборгованості по аліментах, станом на 31 травня 2019 року.

Визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанов від 23 червня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафів на користь держави в розмірі 5 968,64 гривень, на користь сгягувача в розмірі 18 223,55 гривень, на користь держави в розмірі 52 474,71 гривень, у виконавчому провадженні №56233905, з примусового виконання виконавчого листа №2-1487/2007, скасувавши їх.

Боржник отримав можливість погашати заборгованість, оскільки отримує дохід у зв`язку з призовом за мобілізацією до Збройних Сил України і з листопада 2023 року почав погашати заборгованість за аліментами.

Станом на 18 березня 2024 року залишок заборгованості зі сплати аліментів склав 28 288,57 гривень, що менше ніж заборгованість за 8 місяців 2022 року з січня 2022 року по вересень 2022 року, яка складає 31 504,55 гривень.

19 березня 2024 року державний виконавець Павлоградського ВДВС -Зайцев Д.В., виніс постанову про накладення штрафу, відповідно до частини 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Постановою накладено на боржника: ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 20 205,15 гривень у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки.

Постанова обґрунтована наступним: «Згідно розрахунку заборгованості від 18.03.2024 року, у виконавчому провадженні була наявна заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а саме заборгованість у розмірі 67 350,50 гривень за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року у розмірі 67 141 гривень. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 , станом на 01 грудня 2021 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів 67 350,5 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки».

Вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 19 березня 2024 року є неправомірними, а постанова підлягає скасуванню, що обґрунтовується наступним.

На момент винесення постанови відсутня заборгованість за аліментами, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, що підтверджується копіями наданих суду доказів.

Згідно вищевказаних доказів розмір заборгованості зі сплати аліментів на момент винесення постанови -19 березня 2024 року, становив 28 288,57 гривень, що менше періоду у 8 місяців (з січня 2022 року по вересень 2022 року заборгованість складає 31 504,55 гривень).

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її розмір, який впливає на визначення суми штрафу.

В оскаржуваній постанові вказано, що була наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а саме: заборгованість у розмірі 67 350,50 гривень за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року в розмірі 67 141 гривень.

Проте, державним виконавцем невірно визначено суму аліментів, яка підлягає стягненню за період більш, ніж два роки - з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року. Так, у постанові зазначено, що сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року в розмірі 67 141 гривень. Проте, згідно розрахунку заборгованості від 18 березня 2024 року, загальна сума аліментів, яка підлягає стягненню (стовпець № 4) за період у 2 роки 1 місяць - з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року складає 71 086,75 гривень, що на 3 945,75 гривень перевищує розмір, зазначений у постанові.

Отже, державним виконавцем невірно визначено сукупний розмір заборгованості за аліментами, яка була наявна у минулому періоді (за 2 роки і 1 місяць), при винесені постанови про накладення штрафу.

Частиною 14 статті 71 Закону України №1404-VІІІ, законодавець чітко закріпив послідовність та порядок притягнення до юридичної відповідальності у вигляді накладення штрафу за несвоєчасну сплату аліментів: за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів.

Крім того, згідно ч.4 ст.71 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Таким чином, державний виконавець повинен виносити постанову про накладення штрафу в такому розмірі, який відповідає сукупному розміру заборгованості на момент його встановлення виконавцем, що узгоджується зі ст. 2,18,71 Закону України №1404-VIII.

Отже, невиконання обов`язку державним виконавцем про щомісячне обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів, а також проведення індексації розміру аліментів згідно, ч.4 ст.71 Закону України №1404-VIII, не може бути підставою для притягнення боржника до відповідальності за минулий період за відсутності заборгованості, яка передбачає відповідальність.

Державний виконавець не встановив наявність або відсутність поважності причин несвоєчасного виконання боржником судового рішення.

Просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцева Д.В. щодо винесення постанови від 19 березня 2024 року про накладення штрафу у розмірі 20 205,15 гривень у ВП №56233905; скасувати постанову від 19 березня 2024 року державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 20 205,15 гривень у ВП №56233905.

У судове засідання сторони не з`явилися, представник заявника та заінтересована особа - ОСОБА_2 , надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, представник заявника просить скаргу задовільнити, ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні скарги. Державний виконавець про дату розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не сповістив, надав суду відзив на скаргу, в якій зазначено, що відповідно до виконавчого листа № 2-1487 від 27 серпня 2007 року, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області частка стягнення аліментів для ОСОБА_1 встановлена у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2007 року, до повноліття дитини. На підставі вказаного виконавчого документа, та заяви стягувача було відкрито виконавче провадження 56233905 від 07 травня 2018 року.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Державним виконавцем відділу на підставі клопотання представника боржника та з урахуванням ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-1487/2007 від 06 лютого 2024 року, здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18 березня 2024 року за виконавчим документом № 2-1487 від 27 серпня 2007 року, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області.

Згідно вказаного розрахунку заборгованості, сукупний розмірі заборгованості зі сплати аліментів, станом на момент закінчення строку сплати становив 102 946,55 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості від 18 березня 2024 року, у виконавчому провадженні була наявна заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а саме: заборгованість у розмірі 67 350,50 за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує сумі відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року у розмірі 67 141 гривень. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

19 березня 2024 року державний виконавець відділу, керуючись частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій визначені частиною 13 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана стаття не містить строку прийняття державним виконавцем рішення про винесення постанови про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів відповідно до частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження», також не визначає строк прийняття такого рішення.

Таким чином, строк вчинення вказаної дії встановлюється державним виконавцем.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний Указ Президента України було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» № 2102-IX від 24.02.2022 року.

Станом на 19 березня 2024 року на території України не припинено або не скасовано воєнний стан. Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. (Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд у Постанові № 260/2595/22 від 15.03.2023 року.)

Постанова про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року була винесена у зв`язку з наявністю заборгованості у розмірі 67 350,50 за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року у розмірі 67 141 гривень. На момент набрання чинності закону Законом України від 15 березня 2022 року «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження"» №2129-ІХ, а саме 26 березня 2022 року, заборгованість у виконавчому провадженні зі сплати аліментів існувала та становила 79 625 гривень станом на 01 березня 2022 року.

Вказаним законом встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Таким чином, прийняття будь-яких виконавчих дій у виконавчому провадженні після 26 березня 2022 року за наявності відповідних правових підстав, що існували станом на 26 березня 2022 року не порушує строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Постанову про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року було винесено після 26 березня 2022 року на підставі обставин, що мали місце у триваючих правовідносинах станом на 26 березня 2022 року (до моменту закінчення строку сплати аліментів) з дотриманням процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Сам факт наявності заборгованості за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року боржником не спростовується, будь-яких доказів про сплату аліментів та відсутність заборгованості за вказаний період скаржником не надано. Заборгованість зі сплати аліментів, боржник фактично почав сплачувати після закінчення строку сплати чергових аліментів (21 вересня 2022 року), з 15 листопада 2023 року. Тобто, після 26 березня 2022 року.

Щодо обчислення розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Відповідно частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати. Відповідно до викладеного, строки обчислення заборгованості зі сплати аліментів визначаються законом та обчислюються у місяцях.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, прийняття будь-яких виконавчих дій у виконавчому провадженні після 26 березня 2022 року за наявності відповідних правових підстав, що існували станом на 26 березня 2022 року не порушує строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». В тому числі здійснення розрахунку заборгованості, зі сплати аліментів.

Щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, що викладена у Постанові № 2610/27695/2012 від 14 грудня 2021 року.

Відповідно до вказаної правової позиції дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу. Таким чином, суд пов`язує настання негативних наслідків для боржника, у вигляді застосування штрафу у зв`язку наявності заборгованості зі сплати аліментів, зі складним юридичним фактом у складі двох фактичних обставин: «наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу» та «суми заборгованості з якою пов`язано визначення розміру штрафу»

Станом на 19 березня 2024 року на території України не припинено або не скасовано воєнний стан.

Таким чином, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні

положення» Закону України «Про виконавче провадження», не здійснення щомісячного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні 56233905 після 26 березня 2024 року не є порушенням вимог частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», щодо строків здійснення розрахунку. Що корелює з правовою позицією висловленою Верховним Судом у Постанові № 260/2595/22 від 15 березня 2023 року.

Постанову про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року було винесено після 26 березня 2022 року на підставі обставин, що мали місце у триваючих правовідносинах станом на 26 березня 2022 року (до моменту закінчення строку сплати аліментів) з дотриманням процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Постанову про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року було винесено після здійснення розрахунку заборгованості від 18 березня 2024 року з урахуванням ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області № 2-1487/2007 від 06 лютого 2024 року, якою було зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням обставин, що суд визнав істотними, а також скасовано постанови про накладення штрафу ВП № 56233905 від 23 червня 2023 року були винесені на підставі тих же самих обставин, що й постанова про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року, а саме: частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Заборгованість зі сплати аліментів, боржник фактично почав сплачувати з 15 листопада 2023 року, тобто після закінчення строку сплати чергових аліментів, а саме 21 вересня 2022 року.

Відповідно до фактичних обставин справи, вирішальне значення має дата встановлення наявності заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні 56233905 та дотримання строку винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу.

У зв`язку з тим, що строки у виконавчому провадженні на період воєнного стану перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, строки у виконавчому провадженні 56233905 перериваються з 26 березня 2022 року, та відповідно державному виконавцю при здійсненні своїх повноважень в частині встановлення наявності заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів понад два роки, необхідно керуватися фактичними обставинами справи, що

мали місце станом на 26 березня 2022 року.

У зв`язку з тим, що у даній справі вирішальне значення має темпоральний аспект справи, правова позиція Верховного Суду, що викладена у Постанові № 2610/27695/2012 від 14 грудня 2021 року, що була висловлена судом до встановлення в Україні воєнного стану, не може бути прямо застосована в даному випадку, адже вказана правова позиція не регулює темпоральні питання правовідносини у виконавчому провадженні, що виникли після запровадження на території України воєнного стану. Натомість, існує правова позиція Верховного Суду, що була висловлена в період запровадження на території України воєнного стану та стосується безпосередньо темпорального питання вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні у період воєнного стану. Така правова позиція викладена у Постанові №260/2595/22 від 15 березня 2023 року, де вказано, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Щодо винесення постанови про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2024 року, в частині обчислення заборгованості у розмірі 67 350,50 гривень за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року у розмірі 67 141 гривень.

До розрахунку суми відповідних платежів за два роки при винесенні постанови про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2023 року включені суми відповідних місячних платежів, що підлягали сплаті за червня 2019 року - 2 514,25 грн, липня 2019 року- 2 514,25 грн, серпня 2019 року- 2 514,25, вересня 2019 року- 2 514,25 грн, жовтня 2019 року -2 514,25 грн, листопада 2019 року- 2 514,25, грудня 2019 року-2 514,25 грн, січня 2020 року-2 564,50 грн, лютого 2020 року- 2 564,50 грн, березня 2020 року- 2 564,50 грн, квітня 2020 року- 2 564,50 грн, травня 2020 року-, 2 564,50 грн, червня 2020 року-2 564,50 грн, липня 2020 року-, 2 564,50 грн, серпня 2020 року- 2 564,50 грн, вересня 2020 року 2 564,50 грн, жовтня 2020 року- 2 564,50 грн, листопада 2020 року- 2 564,50 грн, грудня 2020 року- 2 564,50 грн, січня 2021 року - 3 625,25 грн, лютого 2021 року-, 3 625,25 грн, березня 2021 року- 3 625,25 грн, квітня 2021 року- 3 945,75 грн, травня 2021 року- 3 945,75 грн, на загальну суму у розмірі 67 141 гривень. Зазначення у винесеній постанові про накладення штрафу ВП № 56233905 від 19 березня 2023 року у описовій частині кінець періоду розрахунків відповідних платежів за два роки як «01.07.2021 року» замість «01.06.221 року», є помилкою при винесенні документа. Вказана помилка була виправлена 03 квітня 2024 року постановою про виправлення помилки у процесуальному документі ВП № 56233905, відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За загальним правилом розрахунку строків, останній день місяця включається в розрахунок при обчисленні юридичних строків що рахуються місяцями. Розрахунок боргу зі сплати відповідних платежів за два роки, що здійснювався з 01 червня 2019 року по 01 червня 2021 року, що включав у себе 24 місяці, та встановлювався станом на перший день наступного місяця, яким закінчується період здійснення розрахунку (травень 2021 року), тобто станом на 01 червня 2021 року.

Отже, державним виконавцем було вірно визначено сума відповідних платежів за два роки, а саме: 24 місяці з 01 червня 2019 року по 01 червня 2019 року, у розмірі 67 141 гривень, проте була допущена граматична помилка при складанні документа. Ця помилка не змінює суті постанови та ніяким чином не збільшує суму відповідних платежів за два роки та відповідно не вплинула на суму штрафу, який було винесено відносно боржника.

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, боржник ОСОБА_1 , був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14 липня 2016 року по 19 серпня 2020 року, здійснював підприємницьку діяльність та перебував на спрощеній системі оподаткування, що не заперечується скаржником. Відповідно до скарги представника боржника, ОСОБА_1 з 14 липня 2016 року по 19 серпня 2020 року здійснював підприємницьку діяльність та отримував дохід, проте з моменту відкриття виконавчого провадження (07 травня 2018 року) по момент досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), боржник здійснив сплату аліментів 9 разів. Таким чином, за період 52 місяців, боржник лише 9 рази сплатив аліменти. Такі дії боржника, не можуть свідчити про його сумління ставлення до виконя рішення за виконавчим документом про сплату аліментів.

Боржник знав про відкрите виконавче провадження та міг бути обізнаним про наявну заборгованість, зокрема державним виконавцем на адресу боржника направся виклик державного виконавця від 16 березня 2021 року 34/20544 з повідомленням про наявність заборгованості за виконавчим документом та вимогою з`явитися для дачі пояснень з приводу не виконання рішення за виконавчим документом, проте поштове відправлення було повернуто відправнику, «за закінченням терміну зберігання». Боржник не сплачував аліменти у встановленому рішенням суду обсязі та у спосіб визначений законом, виключно з суб`єктивних причин. Застосовані до боржника заходи примусового виконання рішення, зокрема звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, тимчасові обмеження передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» жодним чином не спонукали ОСОБА_1 до належного виконання рішення зі сплати аліментів. Матеріали виконавчого провадження дають можливість прийти до висновку, що державним виконавцем у виконавчому провадженні 56233905, приймалися процесуальні рішення щодо примусового виконання рішення за виконавчим документом та здійснювалися заходи, що до відібрання письмових пояснень від боржника з приводу неналежного виконання боржником рішення за виконавчим документом.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник ОСОБА_1 у виконавчому провадженні 5623390 не повідомляв державного виконавця про будь-яку з перелічених обставин.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник у виконавчому провадженні зобов`язаний, зокрема, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Боржник ОСОБА_1 у виконавчому провадженні 5623390 на виклики державного виконавця не з`являвся, письмових пояснень не надавав, з невідомих причин.

Обов`язки державного виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно аналізу вказаної статті до обов`язків виконавця не належить «встановлення наявності або відсутності поважності причин несвоєчасності виконання боржником судового рішення». Проте, згідно інформації що вказана у скарзі, сам факт несвоєчасності виконання ОСОБА_1 судового рішення № 2-1487 від виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує сумі відповідних платежів за два роки, скаржником не спростовується.

Просить відмовити в задоволенні скарги.

08 квітня 2024 року представник заявника направила додаткові пояснення по справі, в яких зазначила, що аргументи, якими Павлоградський ВДВС спростовує доводи, викладені у скарзі, а саме: встановлення пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами), який набрав чинності з 26 березня 2022 року, згідно якого: «тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану» (абзац 20 ст. 10-2), не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Постанова про накладення штрафу від 19 березня 2024 року винесена за правовідносинами, які виникли в період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року - до введення воєнного стану. Крім того, на дату винесення постанови відсутня заборгованість за аліментами у розмірі, який передбачає накладання такого штрафу (абзац 2 п. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також, згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон України №1404-VIII) виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад розумності строків виконавчого провадження (п. 7 ч. 1). Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином: посилання Павлоградського ВДВС на відсутність строку прийняття державним виконавцем рішення про винесення постанови про накладення штрафу (ст. ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження»); доводи, щодо невиконання державним виконавцем вимоги ч. 4 ст. 71 Закону України № 1404-VIII - зобов`язання обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті, у зв`язку з введенням в дію ст. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII, суперечать принципу розумності строків виконавчого провадження, встановленого ст. 2 Закону України № 1404-VIII, ст. 58 Конституції України.

Помилки державного виконавця у минулому до введення воєнного стану, не дотримання принципу розумності строків виконавчого провадження, не можуть бути підставою для винесення постанови про накладення штрафу від 19 березня 2024 року за заборгованістю із сплати аліментів, яка була в минулому. Основний аргумент скаржника відсутність заборгованості за аліментами у відповідному розмірі, який перевищує суму відповідних платежів за два роки на час винесення постанови про накладення штрафу, Павлоградським ВДВС не спростовано.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів на момент винесення постанови 19 березня 2024 року становив 28 288,57 гривень, що менше періоду у 8 місяців (наприклад: з січня 2022 р. по вересень 2022 р. заборгованість складає 31 504,55 грн.), таким чином, постанова, що оскаржується суперечить абзацу 2 ч. 14 ст. 71 Закону України № 1404-VIII, якою передбачено накладання штрафу виключно за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки. Визначальним у даному випадку є встановлення наявності заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу. Це узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.12.2021 р. у справі № N 2610/27695/2012, згідно якої дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її розмір, який впливає на визначення суми штрафу. Таким чином, державний виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу в такому розмірі, який відповідає сукупному розміру заборгованості на момент його встановлення виконавцем, що узгоджується зі ст. 2, 18, 71 Закону України № 1404-VIII.

Довід Павлоградського ВДВС про неможливість застосування правового висновку Верховного Суду, викладеного у зазначені вище Постанові у справі № 2610/27695/2012 від 14 грудня 2021 року, оскільки був висловлений судом до встановлення в Україні воєнного стану та внесенням змін до ст. 10-2 Закону України № 1404-VIII, спростовується наступним.

Законодавство України, в тому числі Конституція України, частин 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус судів», ст. 263 ЦПК України не встановлюють будь-яких обмежень або правил, згідно яких висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду до введення в Україні воєнного стану, не підлягають застосуванню під час дії воєнного стану.

Крім того, Постанова Верховного Суду у справі № 2610/27695/2012 від 14.12.2021 року не скасована, не визнана незаконною. Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Щодо правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеної у Постанові від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22. Дана правова позиція не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються інших правовідносин, а саме: 1) дана справа стосується визнання протиправними та скасування постанов ВДВС про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 2) справа розглядалася в порядку адміністративного судочинства; 3) правова позиція викладена у постанові стосується строків пред`явлення виконавчого документу до виконання (тобто пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу з пропуском строку), так згідно постанови: «Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Довід щодо ненадання доказів про несплату боржником аліментів с поважних причин спростовується наступним.

Обставини, які з точки зору боржника підтверджують поважність причин несвоєчасної сплати аліментів (в тому числі отримання незначного доходу у період здійснення підприємницької діяльності): податкові декларації платника єдиного податку, припинення підприємницької діяльності 19.08.2020 р., довідка про проходження військової служби, квитанції про сплату аліментів після початку проходження військової служби, встановлені ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 у справі № 2-1487/2007, провадження № 4-с/0186/1/24, яка набрала законної сили.

Таким чином, відзив на позовну заяву Павлоградського ВДВС не спростовує доводів викладених у скарзі, тому вважає, що скарга на дії державного виконавця Павлоградського ВДВС Зайцева Дмитра Вячеславовича, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-1487/2007 від 27 серпня 2007 року стягнуто аліментів на користь ОСОБА_3 (нині Кубицька, згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 16 січня 2016 року), на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення суду, 27 серпня 2007 року видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання. З копії вказаного виконавчого листа вбачається, що останній запис в розділі - відмітки про відрахування аліментів, містить запис державного виконавця: 29 січня 2016 року - направлено за належністю, борг станом на 29 січня 2016 року складає 896,41 гривень, а далі - згідно зарплати боржника.

07 травня 2018 року державним виконавцем Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито ВП №56233905.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року було визнано неправомірними дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцева Дмитра Вячеславовича, щодо визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника - ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні №56233905 з примусового виконання виконавчого листа №2-1487/2007, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 27 серпня 2007 року, зазначеному в розрахунку заборгованості від 21 червня 2023 року та зобов`язати державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням зазначених у постанові державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Самойленко Л.П., відомостей про відсутність заборгованості по аліментах, станом на 31 травня 2019 року; визнано неправомірними дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцева Дмитра Вячеславовича щодо винесення постанов від 23 червня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафів: на користь держави в розмірі 5 968,64 гривень, на користь стягувача в розмірі 18 223,55 гривень, на користь держави в розмірі 52 474,71 гривень, у виконавчому провадженні №56233905, з примусового виконання виконавчого листа №2-1487/2007, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 27 серпня 2007 року, скасувавши їх.

Вказана ухвала суду набрала законної сили 22 лютого 2024 року.

Боржник у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 перебуває на службі в ЗСУ за мобілізаціє, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №10 від 10 січня 2023 року, отримує грошове забезпечення, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття), яку погашає.

Станом на 18 березня 2024 року залишок заборгованості зі сплати аліментів склав 28 288,57 гривень, що менше ніж заборгованість за 8 місяців - з січня 2022 року по вересень 2022 року, яка складає 31 504,55 гривень, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Павлоградського ВДВС від 22 березня 2024 року, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18 березня 2024 року.

19 березня 2024 року державним виконавцем Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зайцевим Д.В. ухвалено постанову у ВП №56233905, якою на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь стягувача - ОСОБА_2 , у розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 20 205,15 гривень.

Вказана постанова мотивована тим, що згідно розрахунку заборгованості від 18 березня 2024 року у ВП була наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а саме: заборгованість у розмірі 67 350,50 гривень за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року, що перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 липня 2021 року у розмірі 67 141 гривень. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмр якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів. З дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання у ОСОБА_1 , станом на 01 грудня 2021 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів 67 350,50 гривень, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів на два роки.

03 квітня 2024 року державним виконавцем Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зайцевим Д.В. ухвалено постанову у ВП №56233095 від 03 квітня 2024 року про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення описки в описовій частині постанови державного виконавця Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зайцева Д.В. від 18 березня 2024 року (вірна дата ухвалення постанови - 19 березня 2024 року) про накладення штрафу, змінивши 01 липня 2021 року на 01 червня 2021 року.

Згідно зі статтею першою Закону "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За нормами частини другої статті 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону N 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 17 Закону N 1404-VIII постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.Права і обов`язки виконавця визначені у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, тощо.

Відповідно до ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Постанови , зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Дана форма визначена Додатком 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 4 розділу ХVІ) затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Згідно ч.4 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Судом встановлено, що на момент ухвалення державним виконавцем постанови від 19 березня 2024 року про накладення штрафу у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_2 , сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, що підтверджується доданими до справи письмовими доказами. Залишок заборгованості, станом на 18 березня 2024 року становив за 8 місяців: з січня 2022 року по вересень 2022 року - 28 288,57 гривень.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону N 1404-VIII, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону N 1404-VIII.

Відповідно ч.14 ст.71 Закону України, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за N 489/20802 (далі - Інструкція N 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону N 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону N 1404-VIII, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом N 1404-VIIIтa цією Інструкцією.

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови від 19 грудня 2018 року про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в правовому висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року №2610/27695/2012.

Оскільки на момент ухвалення постанови про накладення штрафу - 19 березня 2024 року, боржник ОСОБА_1 вже не мав заборгованості по аліментах, що перевищує суму відповідних платежів за два роки з 01 червня 2019 року по 01 червня 2021 року, суд вважає, що постанова, яка оскаржується заявником - про накладення на нього штрафу від 19 березня 2024 року, суперечить ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачене накладення штрафу виключно за наявності заборгованості зі сплати аліментів на момент ухвалення постанови про накладення штрафу.

Посилання державного виконавця у відзиві на скаргу на встановлення пунктом 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (із змінами), який набрав чинності з 26 березня 2022 року, згідно якого: тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану" (абзац 20 ст. 10-2), не можуть бути враховані судом, оскільки постанова про накладення штрафу від 19 березня 2024 року винесена стосовно правовідносин, що виникли у виконавчому провадженні за період з 01 червня 2019 року по 01 грудня 2021 року - до введення на території України воєнного стану. Крім того, на дату ухвалення оскаржуваної постанови - 19 березня 2024 року, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментах у розмірі, який передбачає накладання такого штрафу (абзац 2 п. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження").

Також, згідно ст.2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад розумності строків виконавчого провадження (п.7 ч.1).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, посилання Павлоградського ВДВС на відсутність строку прийняття державним виконавцем рішення про винесення постанови про накладення штрафу (ст.ст. 11,71 Закону України "Про виконавче провадження"), доводи, щодо невиконання державним виконавцем вимоги ч.4 ст.71 Закону України № 1404-VIII - зобов`язання обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті, у зв`язку з введенням в дію ст.10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1404-VIII, суперечать принципу розумності строків виконавчого провадження, встановленого ст.2 Закону України № 1404-VIII, ст.58 Конституції України.

Державний виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу в такому розмірі, який відповідає сукупному розміру заборгованості на момент його встановлення виконавцем, що узгоджується зі ст. 2, 18, 71 Закону України № 1404-VIII.

Відповідно ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В зв`язку з чим, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.450, 451,452,453 ЦПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцев Дмитро Вячеславович, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця - задовільнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Зайцева Дмитра Вячеславовича, щодо ухвалення постанови від 19 березня 2024 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 20 205,15 гривень у виконавчому провадженні №56233905, скасувавши її.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст ухвали суду виготовлено 17 квітня 2024 року.