Справа №672/997/24
Провадження №2/672/498/24
УХВАЛА

(про залишення позовної заяви без руху)

26 вересня 2024 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Рибачук О.Г., розглянувши матеріали цивільної справи№672/997/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Частиною 1 ст.185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Під час прийняття позовної заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам, встановленим ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

З тексту позовної заяви вбачається, що від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Зокрема, зі змісту позовної заяви незрозуміло, чи згідна відповідачка на розірвання шлюбу у добровільному порядку чи заперечує проти цього, а дані обставини є важливими для вирішення питання наявності спірних відносин між сторонами та можливості відкриття провадження по даній справі чи відмові у цьому.

Суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у разі наявності спільної згоди подружжя на розірвання шлюбу, їм для вирішення цього питання слід звернутися до органів ДРАЦС, оскільки в такому випадку дана справа не підлягає розгляду в суді.

Також під час прийняття позовної заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам, встановленим ч.4 ст.175 ЦПК України, а саме: у позовній заяві не зазначено підстав для звільнення позивача від сплати судового збору; до позовної заяви не було долучено документ про сплату судового збору.

Так, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч.4 ст.175 ЦПК України).

В даній позовній заяві як підставу звільнення від сплати судового збору вказано про те, що позивач має статус учасника бойових дій, в підтвердження чого долучено копію посвідчення учасника бойових дій від 29.05.2024 року серії НОМЕР_1 .

Однак посилання позивача про звільнення його від сплати судового збору у даній категорії спору є безпідставними виходячи із такого.

Згідно із п.13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 545/1149/17 (провадження N 14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону N 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17.

Отже, аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.

ОСОБА_1 є позивачем у справі, предметом позову у якій є розірвання шлюбу, а тому позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.

Враховуючи зазначене, вимоги та зміст позовної заяви, суддя приходить до висновку, що дана справа не пов`язана з виконанням позивачем військового обов`язку, а також під час виконання ним службових обов`язків. Також, зміст заявлених позивачем вимог свідчить, що вони не пов`язані з порушення прав позивача, як учасника бойових дій.

Таким чином, в даному випадку позивач має сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року складає 3 028,00 грн.

На підставі зазначеного, судовий збір за подання позовної заяви у цій справі підлягає сплаті у розмірі 1211,20 грн. (3 028 х 0,4 = 1211,20).

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Сплату судового збору слід здійснити за наступними банківськими реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Хмел обл/Городоцька мтг/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37971775; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UА0022705, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, в підтвердження чого надати суду оригінал квитанції.

Суд звертає увагу, що невірно оформлене платіжне доручення є підставою для повернення заяви у зв`язку з несплатою судового збору належним чином.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам закону, то в силу ч.1 ст.185 ЦПК України, її слід залишити без руху і надати строк позивачу для виправлення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали.

Позивачуроз`яснюю, що у разі неусунення недоліків упродовж визначеного судом строку, позовна заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Г.Рибачук