Справа № 278/1655/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мельниченко В. П., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру сплачуваних аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області у справі від 22.09.2010 року з на дитину від всіх видів доходів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частин від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його матеріальний стан змінився; незважаючи на офіційне працевлаштування та роботу, він немає можливості надалі сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, оскільки на утриманні останнього перебуває дитина від теперішнього шлюбу.

Крім того, позивач має проблеми зі здоров`ям, які вимагають постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 31-34), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач переконана, що зміна сімейного стану позивача (одруження та народження дитини) не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Зазначає, що позивачем не доведено, що зміна його сімейного стану призвела до погіршення його матеріального становища, а розмір його доходу не дозволяє йому забезпечувати достатній рівень життя новоутвореної родини; не надано жодного доказу того, що сплата ним аліментів у теперішньому розмірі ставить його родину в скрутне матеріальне становище.

Крім того, позивачем не надано доказів, що з моменту присудження аліментів, стан здоров`я платника аліментів суттєво погіршився, а витрати на його лікування є настільки дороговартісними, що унеможливлюють його участь в матеріальному забезпеченні сина від попереднього шлюбу в розмірі, визначеному судом.

У запереченнях на відзив представник позивача зазначає, що як син ОСОБА_4 так і син ОСОБА_5 потребують від батька рівноцінного матеріального забезпечення, проте. Наразі позивач не має можливості належно забезпечувати сім`ю та сина від другого шлюбу через значні відрахування з його заробітної плати та арешт коштів на рахунку, відтак вважає, що у ОСОБА_1 є підстави для зменшення розміру аліментів, присуджених до стягнення з позивача на підставі рішення суду від 22.09.2010 року на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 р.н., відносно якого він позбавлений батьківських прав, з 1/4 на 1/6 частину його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.09.2010 року у справі № 2-1248/10 (а.с. 7) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

01.03.2013 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 10).

Від даного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_8 народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зворот. а.с. 10).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.06.2016 року у справі № 278/1080/16-ц ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 63-64).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 11) заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.03.2022 року становить 167685,30 грн.

На підтвердження того, що позивач має проблеми зі здоров`ям та постійного проходить амбулаторне та періодичне стаціонарне лікування, останнім надано медичні документи (а.с. 14-17, 51).

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене вище, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Проаналізувавши надані позивачем докази, в обґрунтування позовних вимог, судом встановлено, що матеріальний стан ОСОБА_1 змінився, оскільки останній має на утриманні ще одну дитину, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд також враховує, що у позивача змінився стан здоров`я, в зв`язку чим погіршився його матеріальний стан (він потребує додаткових витрат на власне лікування).

Тому, обставини, які наводить позивач в обґрунтування заявлених вимог, у розумінні зазначених вище норм матеріального закону, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів.

Аналізуючи наведене, суд вбачає законні підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину, до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-3,27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180, 182, 183, 192 СК України, п. п. 15, 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру сплачуваних аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22.09.2010 року у справі № 2-1248/10 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.09.2024 року.

Суддя О. М. Дубовік