Провадження №2/751/105/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Курач В.С.

за участю представника позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

04.12.2024 року ОСОБА_2 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова із позовною заявою до ОСОБА_4 в якій просить: в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію, в розмірі 1/2 частки середньої ринкової вартості автомобіля марки HYUNDAI I30, об`єм двигуна 1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року випуску разом з газобалонним обладнанням (пропан-бутан) 121 680,00 грн.; провести поділ кв. АДРЕСА_1 , визнавши за ним та відповідачкою право власності по 1/2 частці квартири та вирішити питання про судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 18.12.2015 року по 07.07.2020 року з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу спільних дітей не мають. У період перебування у шлюбі, за спільні кошти, було придбано наступне майно: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,3 кв.м, з яких житлова площа 26,5 кв.м., на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №1632 та автомобіль марки HYUNDAI I30, об`єм двигуна 1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року випуску, які зареєстровані на відповідачку. Зазначає, що з повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області він довідався, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного без його згоди відповідачкою в територіальному сервісному центрі №7441 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Чернігівській області (філія ГСЦ МВС), зазначений автомобіль 01.02.2020 року було перереєстровано на нового власника. Враховуючи, що спірний автомобіль відповідачка продала і дійсну вартість (ринкову) вартість його неможливо встановити, то визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля на час розгляду справи, що за висновком судового експерта ОСОБА_5 №0024 становить: вартість автомобіля марки HYUNDAI I30, об`єм двигуна 1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року - 241 350,00 грн.; вартість газобалонного обладнання (пропан-бутан) автомобіля марки HYUNDAI І30, робочий об`єм двигуна V-1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року 2011,00 грн. Отже, загальна вартість спільного рухомого майна складає 243 361,00 грн., 1/2 частину якого, а саме 121 680,50 грн. просить стягнути з відповідачки на його корить. В зв`язку з тим, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не може бути поділена в натурі, просить визнати за ним і відповідачкою по 1/2 ідеальній частці у праві власності на спільне майно.

Посилається, що відповідачка в добровільному порядку не бажає вирішувати питання про поділ майна набутого в період шлюбу, а тому просить вирішити дане питання в судовому порядку.

Щодо строку позовної давності, посилається, що про порушення свого права власності на спірне майно він дізнався 24.05.2023 року, а тому в силу ч.2 ст.72 СК України, строк позовної давності ним не пропущено.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

13.03.2024 року від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Костюка О.П. на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 в якій просить визнати борг за борговою розпискою від 24.11.2017 року у розмірі 16 000,00 доларів США, що станом на 06.07.2023 року за курсом НБУ становить 585 097,60 грн., який виник у ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 за борговою розпискою від 24.11.2017 року, спільним боргом подружжя; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відступити від засади рівності часток та: припинити ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на 1/3 частку вартості автомобіля марки HYUNDAI І30, об`єм двигуна V-1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек-В, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог та зменшення суми заборгованості ОСОБА_2 в сумі 292 548,80 грн. перед ОСОБА_7 на розмір вартості частки автомобіля, право власності на яку припиняється, що становить 77 680,83 грн.; визнати за ОСОБА_7 право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 27 683,16 грн. вартості частки у 1,185 м.кв. квартири АДРЕСА_1 . У разі незгоди ОСОБА_2 з розміром витрачених коштів на відновлення автомобіля, просить призначити по справі автотоварознавчу екпертизу.

Зустрічні позовні вимоги обгрунтовані тим, що дійсно, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, дітей від шлюбу не мають. За час шлюбу сторонами придбано спільне майно, зокрема: автомобіль марки HYUNDAI І30, об`єм двигуна V-1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек-В, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 разом з газобалонним обладнанням (далі по тексту автомобіль), який 24.09.2019 року ОСОБА_2 внаслідок ДТП було пошкоджено та залишено ОСОБА_7 в непрацездатному стані; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що була придбана за позичені у батька ОСОБА_7 (грошові кошти у сумі 17 000,00 доларів США) і які були повернуті ОСОБА_7 одноособово в період часу з 01.02.2020 року до 06.07.2023 року включно. Зазначає, що на момент розгляду справи в суді, згоди щодо розподілу спільного майна між сторонами не досягнуто. Вказує, що ОСОБА_2 відмовляється відшкодувати ОСОБА_7 вартість ремонту спільного автомобіля та половину суми боргу за борговою розпискою. Посилається, що спірна квартира була придбана за кошти взяті у ОСОБА_6 - батька ОСОБА_3 в борг за борговою розпискою від 24.11.2017 року в розмірі 17 000,00 доларів США, отриманих ним 24.11.2017 року від продажу власної квартири АДРЕСА_3 . Вказана обставина підтверджується самою розпискою та можуть підтвердити свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 , які були присутні при підписанні розписки та передачі коштів ОСОБА_3 , при цьому був присутній ОСОБА_2 . Вважає, що в силу положень ч.3 ст.61 СК України зазначений борг є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому боргове зобов`язання від 24.11.2017 року підлягає поділу між подружжям в рівних частинах. Стверджує, що ОСОБА_3 першу частину боргу, з відома ОСОБА_2 повернула батькові шляхом переоформлення спірного автомобіля. Проте, 24.02.2019 року спірний транспортний засіб, був пошкоджений ОСОБА_2 внаслідок ДТП з вини останнього, який в подальшому відмовився його відновлювати та виїхав з міста Чернігова. Наполягає, що ОСОБА_3 сама відновлювала спірний автомобіль, на що з квітня по травень 2019 року витратила не менше ніж 44 000,00 грн., що станом на його завершення становило 1600,00 доларів США. В зв`язку з наведеним, вважає, що частка ОСОБА_2 у володінні спірним автомобілем становить 31,92 % - близько 1/3 частки середньої ринкової вартості автомобіля, що в грошовому еквіваленті складає 77 680,83 грн., що за курсом НБУ, станом на 01.06.2023 року становило 2 124,25 доларів США, які ОСОБА_3 були направлені на погашення боргу подружжя. Решта коштів за борговою розпискою ОСОБА_3 в розмірі 9 345,08 доларів США були повернуті готівкою особистими коштами 06.07.2023 року. З оцінкою спірної квартири та автомобіля з газобалонним обладнанням проведеною ОСОБА_2 за первісним позовом ОСОБА_3 погоджується, а отже вважає, що частка ОСОБА_2 у спірному автомобілі в повному обсязі в грошовому еквіваленті підлягає зарахуванню за зустрічними однорідними вимогами сторін шляхом зменшення суми заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_7 на розмір вартості частки, право власності на яку припиняється, що з її урахуванням становить 214 867,96 грн. і в зв`язку з цим у відповідності до положень ч.2 ст.70 СК України є всі підстави для зменшення частки ОСОБА_2 у спірній квартирі співмірно до розміру виконаного ОСОБА_3 частини боргового зобов`язання подружжя, до 1/4 частки квартири та компенсації залишку частки 1,185 кв.м., що становить 27 683,16 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 . Просить вирішити питання щодо стягнення судових витрат, які складаються: зі сплати судового збору, витрат на правову допомогу та заплановані витрати на проведення автотоварознавчої експертизи.

02.05.2024 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, по суті.

21.06.2024 року від позивача-відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначає, що вимоги зустрічного позову не визнає і заперечує проти його задоволення. Заперечує, що квартири АДРЕСА_1 була придбана за рахунок позичених відповідачкою позивачкою за зустрічним позовом у батька за розпискою від 24.11.2017 року в сумі 17 000,00 доларів США. Стверджує, що однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 була відчужена батьком відповідачки позивачки за зустрічним позовом на підставі договору купівлі-продажу квартири не для того, щоб позичити їм кошти для придбання спірної квартири, а для власних потреб. Вважає, що написана ОСОБА_7 розписка від 24.11.2017 року, відповідь ОСОБА_6 на адвокатський запит від 24.02.2024 року, копія договору купівлі-продажу квартири від 24.11.2017 року, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіля MAZDA 2015, показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не є належними і допустимими доказами про укладення відповідачкою позивачкою за зустрічним позовом договору позики в інтересах сім`ї, а саме для придбання спірної квартири, а також того, що він знав про це і давав згоду. Вказує, що письмової згоди на укладення договору позики не надавав. Щодо відновлення спірного автомобіля, зазначає, що автомобіль був відновлений за його участі, а в зв`язку з його відчуженням за договором купівлі-продажу без його згоди, вважає, що на його користь має бути стягнута грошова компенсація в розмірі 1/2 частки середньої ринкової вартості. Вказує, що при вирішенні спору про поділ майна, вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 44 000,00 грн. не має значення для визначення часток подружжя. Стверджує, що в наслідок ДТП, що відбулась 24.02.2019 року ним не був умисно знищений чи пошкоджений спірний автомобіль. Просить первісний позов задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Розгляд справи проводити без його участі та участі його представника.

В судове засідання позивач-відповідач за зустрічним позовом та його представник не з`явилися, про час, дату і місце слухання справи повідомлені належним чином, у відзиві на зустрічну позовну заяву просить розглядати справу без його участі та участі його представника.

Представник відповідача позивача за зустрічним позовом адвокат Костюк О.П. в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. При викладенні пояснень посилався на обставини зазначені у зустрічній позовній заяві. На проведенні автотоварознавчої експертизи не наполягав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 батько відповідачки-позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 , суду пояснив, що продав квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , щоб придбати квартиру для доньки та ОСОБА_2 . Виручені кошти від продажу квартири у розмірі 17 000,00 доларів США дав у борг доньці для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Гроші давав у присутності ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , суду пояснив, що надавав послуги, як ріелтор, з продажу квартири АДРЕСА_3 та придбання спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Підтвердив, що був свідком отримання дочкою від батьків у борг грошових коштів для придбання спірного житла. При написанні розписки був присутній і позивач.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно розцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, при цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Судом встановлено, що сторони з 18.12.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 07.07.2020 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 07.07.2024 року, актовий запис №137. (а.с.9).

03.12.2021 року ОСОБА_11 змінила прізвище « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 від 03.12.2021 року, актовий запис №101. (а.с.79 на звороті)

За час спільного проживання, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В., що зареєстрований в реєстрі за №1632, сторони придбали двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,3 кв.м, з яких житлова площа 26,5 кв.м. (а.с.97-97)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості від 19.05.2023, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_11 (а.с.11)

Згідно висновку про оціночну (ринкову) вартість від 21.06.2023 року складеним ТОВ «ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ «ГРАНТ СЕРВІС», оціночна (ринкова) вартість квартири, загальною площею 41,3 кв.м., житлова площа 26.5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 складає 971 096,00 грн. (а.с.19-38)

Також, за час спільного проживання, було придбано автомобіль марки HYUNDAI І30, об`єм двигуна 1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек-В, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , який було зареєстровано 11.08.2017 року за ОСОБА_11 та 01.02.2020 року в територіальному сервісному центрі №7441 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області (філія ГСЦ МВС) перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу, укладеним в територіальному сервісному центрі, що підтверджується довідкою № 31/339аз-2442/08-2023 від 24.05.2023 року виданою РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області. (а.с.10, 87 на звороті, 88)

Згідно висновку експерта №0024 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля HYUNDAI І30, по договору, складеного 01.06.2023 року, середня ринкова вартість автомобіля HYUNDAI І30, робочий об`єм двигуна V=1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року випуску на момент проведення дослідження становить 241 350,00 грн., середня ринкова вартість газобалонного обладнання (пропан-бутан) автомобіля HYUNDAI І30, по договору, складеного 01.06.2023 року, середня ринкова вартість автомобіля HYUNDAI І30, робочий об`єм двигуна V=1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року випуску на момент проведення дослідження становить 2011,00 грн. (а.с.12-18)

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, факт наявності спільного майна відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_3 не заперечується.

Вартість вказаних об`єктів нерухомого та рухомого майна підтверджується висновками про вартість майна та визнається сторонами.

Відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_3 надано копію розписки від 24.11.2017 року про те, що вона зі згоди чоловіка ОСОБА_2 , та в його присутності взяла у свого батька ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 17 000,00 доларів США, що станом на 24.11.2017 року становило 459 000,00 грн., для купівлі квартири АДРЕСА_1 . Отримані кошти зобов`язується повернути до 31.12.2023 року включно. (а.с.81)

Зазначена розписка підписана ОСОБА_3 одноособово.

Щодо розрахунку за борговою розпискою посилається на відповідь ОСОБА_6 від 27.02.2024 року на адвокатський запит вих. №б/н від 24.02.2024 року, в якій зазначено, що позичені грошові кошти повернуті дочкою остаточно 06.07.2023 року, частину з яких в розмірі 6 500,00 доларів США 01.02.2020 року шляхом перереєстрації на нього автомобіля марки HYUNDAI І30, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , який ними було оцінено на вказану суму, а 10 500,00 доларів США повернула 06.07.2023 року, внаслідок чого їй було повернуто розписку.(а.с.93, 94)

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачки за первісним позовом, щодо наявності у позивача за первісним позовом боргових зобов`язань перед відповідачкою за первісним позовом, оскільки жодних підтверджуючих доказів про надання письмової згоди на підписання боргової розписки ОСОБА_3 суду не надано. Покази допитаних в судовому свідків не є допустимим та достовірним доказом підтвердження зазначеного.

При цьому, будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо придбання спірної квартири саме за грошові кошти, одержані в позику у батька відповідачки за первісним позовом, не надано.

Той факт, що розписка написана ОСОБА_3 і кошти отримані за час шлюбу з ОСОБА_2 , не свідчить про те, що договір позики було укладено в інтересах сім`ї, кошти було використано для задоволення потреб сім`ї, що останній давав згоду на укладення такого договору і знав про нього. Зазначені юридично важливі обставини відповідачка за первісним позовом не довела, що є її процесуальним обов`язком (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

Суд також не приймає доводи позивачки за зустрічним позовом, щодо обов`язку відшкодування позивачем за первісним позовом вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки на час розгляду справи спірний автомобіль було відчужено ОСОБА_3 в односторонньому порядку, без згоди ОСОБА_2 , що унеможливлює здійснення оцінки об`єму відповідальності останнього.

Більш того, в матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо неприйняття участі у відновленні спірного автомобіля ОСОБА_2 у період їх спільного проживання з ОСОБА_3 .

Таким чином, проаналізувавши вище зазначені обставин справи разом з нормами права, які застосовуються до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що розписка про яку вказує відповідачка за первісним позовом, не створює обов`язків для ОСОБА_2 , а тому підстав для задоволення зустрічного позову, суд не вбачає.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 18.06.2018 року у справі № 711/5108/17.

Таким чином, оскільки спірні квартира та автомобіль з газобалонним обладнанням набуті сторонами за час шлюбу сторін, що не заперечується відповідачкою-позивачкою за зустрічним позовом, являються об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку, докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

При розгляді даної справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи, що спірні квартира та автомобіль з газобалонним обладнанням являються об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а також обставини справи зумовлені відчуженням спірного автомобіля, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації, в розмірі 1/2 частки середньої ринкової вартості автомобіля марки HYUNDAI I30, разом з газобалонним обладнанням (пропан-бутан) 121 680,00 грн. та визнання за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 права власності по 1/2 частці квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кожному.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за первісним позовом понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 073,00 грн. (а.с.6), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача за первісним позовом.

Згідно п. 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.

Позивачем за первісним позовом, понесені витрати за складання висновку експерта №0024 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля HYUNDAI І30, по договору про надання послуг №0011/23 від 31.05.2023 року, за проведення якого ОСОБА_2 сплатив 2 000,00 грн., що підтверджується актом №0024 прийому передачі виконаної роботи (наданих послуг) від 01.06.2023 року (а.с.17,18), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки за первісним позовом.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем за первісним позовом надано до суду договір про надання правничої допомоги від 24.05.2024 року, яким визначено фіксований розмір гонорару адвоката 8 000,00 грн. (а.с.40), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 21 від 24.05.2024 року про сплату ОСОБА_2 гонорара адвоката в сумі 8000 грн. 00 коп. (а.с.40, 41)

Суд, з урахуванням складності справи, розміру заявлених вимог, порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, а тому підлягають стягненню з відповідачки за первісним позовом.

Загальна сума понесених позивачем за первісним позовом судових витрат становить 16 072 грн. 28 коп. (6 072,28 грн.+2000,00 грн.+8 000,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, в розмірі 1/2 частки середньої ринкової вартості автомобіля марки HYUNDAI I30, об`єм двигуна 1396 куб.см., тип палива бензин/газ, тип кузова хетчбек, 2011 року випуску разом з газобалонним обладнанням (пропан-бутан) 121 680 (сто двадцять одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 6 072,28 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 2000,00 грн., що разом становить 16 072 (шістнадцять тисяч сімдесят дві) грн. 28 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ).

Повний текст рішення суду буде виготовлений 18.09.2024 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач