Справа 688/3109/23
№ 2/688/75/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2024 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Спеціального С.П. ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шепетівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання частково недійсним рішення про приватизацію житла та відновлення порушеного права на приватизацію,

ВСТАНОВИВ :

25 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до виконавчого комітету Шепетівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання частково недійсним наказу від 06.08.1993 року на приватизацію квартири АДРЕСА_1 в частині включення до числа власників квартири ОСОБА_6 та видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.08.1993 року; виключення ОСОБА_6 з числа співвласників квартири АДРЕСА_1 ; відновлення права на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного фонду».

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що випадково дізналася про те, що була включена у приватизацію житла, яку проводили її батьки на квартиру АДРЕСА_2 , де була зареєстрована до 17.03.2003 року. На момент приватизації їй було 15 років, її згоди на приватизацію батьки не запитували, заяви про приватизацію квартири ніколи не підписувала, її ніхто не повідомляв про факт приватизації та не роз`яснював положень законодавства, які регулюють питання приватизації житла з державного житлового фонду та їх наслідки. Таким чином, поза її волею, без її згоди та відома на її ім`я на праві власності була набута квартира в порядку її безоплатної приватизації.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

10.10.2023 року представником відповідача виконавчого комітету Шепетівської міської ради Ребекевшею С.Ф. подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти позову через те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки приватизацію спірної квартири було здійснено Київським заводом «Радар», правонаступником якого виконавчий комітет Шепетівської міської ради не є, а також подано докази: ксерокопії архівних документів щодо приватизації квартири.

Ухвалою суду від 05.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, долучено до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_4 від 28.07.1993 року, копію наказу директора Київського заводу «Радар» від 6.08.93р. №19, копії довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири /багатоквартирного будинку/ та займані ним приміщення, копію свідоцтва про право власності на житло від 6.08.1993 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що в 2020 році дізналася по те, що батьки приватизували квартиру АДРЕСА_1 , в якій вона проживала та була зареєстрована. Про те, що вона тривалий час проживала у приватизованій квартирі вона не знала. Наразі вона проживає в іншій квартирі та бажає її приватизувати, але не може цього зробити, оскільки використала своє право на безоплатну приватизацію. Вважає, що її права на час приватизації не були порушені, але вони порушені на теперішній час.

Представник позивача - адвокат Спеціальний С.П. в судовому засіданні позов підтримав в підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що в 1980 роках представники міської ради прийшли до них додому та повідомили про необхідність приватизації квартири, де вона проживала разом із чоловіком та двома дітьми - позивачкою та її сестрою. Чоловік подавав до органу приватизації відповідну заяву, вона також її підписувала. Діти знали про приватизацію житла. Вважає, що права позивачки в зв`язку з приватизацією квартири не були порушені, але тепер вона хоче відмовитися від своєї частки у праві власності на квартиру.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала заву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник виконавчого комітету Шепетівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.07.1993 ОСОБА_4 звернувся із заявою до директора Шепетівського заводу «Радар» про передачу йому та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у спільну сумісну власність квартири, де він проживає, згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно довідки про склад сім`ї наймача у квартирі ОСОБА_4 разом з ним проживали: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Наказом директора Київського заводу «Радар» № 19 від 06.08.1993 заяву ОСОБА_4 було задоволено та квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , передано йому у власність.

06.08.1993 Шепетівським філіалом Київського заводу «Радар» видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в рівних частинах кожному.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

За нормою ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Положеннями ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст.ст.3,5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.

Згідно ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї. які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Законуоформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Оплата вартості приватизованого житла може провадитись громадянами в розстрочку на 10 років за умови внесення первинного внеску в розмірі не менше 10 відсотків суми, що підлягає виплаті. При цьому громадянин дає органу приватизації письмове зобов`язання про погашення суми вартості, що залишається несплаченою.

З аналізу вказаних норм слідує, що згода неповнолітніх членів сім`ї наймача на приватизацію найманої квартири під час приватизації не вимагається.

Ч.1 ст.242 ЦК України передбачено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що приватизація квартири АДРЕСА_1 , в результаті якого позивачка набула права власності на частку вказаної квартири, була здійснена законними представниками позивачки, яка на час приватизації була неповнолітньою, в її інтересах в порядку, встановленому законодавством.

За таких обставин, підстав для визнання недійсним наказу про приватизацію спірної квартири від 06.08.1993 та свідоцтва про право власності на житло не вбачається.

Відтак, права позивачки на безоплатну приватизацію не були порушені і відновленню не підлягають.

Крім того, з наявних у справі доказів вбачається, що спірний наказ про приватизацію квартири та свідоцтво про право власності на квартиру видавалися Київським заводом «Радар», а не виконавчим комітетом Шепетівської міської ради.

Відтак, позивачка звернулася до суду з позовом до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2024 року.

Суддя Н.Л.Стаднічук