Справа № 587/3685/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що від спільного життя з ОСОБА_4 він має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб розірваний. Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області № 2-449/2009 року від 27.05.2009 року з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 стягуються аліменти у розмірі частини з усих видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліттня дитини. 04 липня 2023 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . В даному шлюбі він удочерив доньку ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час він є учасником бойових дій, у нього загострилось хронічне захворювання, після лікування потребує тривалого часу реабілітації На даний час має на утриманні двох дітей та жінку, тому просив зманшити частку на утримання сина ОСОБА_7 до 1/8 частини з усих видів його заробітку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву від 29.01.2024 року.

Третя особа ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги.

Дослідивши надані суду письмові докази, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно рішення Сумського районного суду Сумської області № 2-449/2009 р. від 27.05.2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 ( на даний час ОСОБА_10 ) стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття ( а.с.12-13)

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів позивач посилався на те, що у позивача змінився сімейний і матеріальний стан у зв`язку з удочерінням доньки дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходженням на утриманні позивача дружини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.07.2023 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 04 липня 2023 року , який зареєстрований у відділі ДРАЦС по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 341 ( а.с.16)

Так, відповідно до свідоцтва про народження( повторно) серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.17)

Відповідно до частини третьої статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з того, що зміна сімейного стану позивача, а саме наявність ще однієї дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021року справа № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Крім того, не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів посилання позивача на те, що на утриманні позивача перебуває дружина ОСОБА_5 , оскільки остання на даний час офіційно працює землевопрядником Миколаївської сільської ради Сумського райну, отримує заробітну плату у розмірі 9-10 тисяч гривень, про що вона особисто зазначила у судовому засіданні.

Представником позивача та позивачем не надано суду доказів того, що погіршився його матеріальний стан, жодних відомостей про доходи позивача суду не надано.

Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області № 2-449/2009 р. від 27.05.2009 року з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти саме у мінімальному розмірі, визначеному законодавством.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 9511 від 25.01.2024 року Сумського відділу ДВС у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_3 станом на 25.01.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 96 138 гривень ( а.с.32-34).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.08.2010 року відповідач ОСОБА_4 також має другу дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.35).

Таким чином, позивачем та його представником належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з удочерінням дитини його дружини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншим.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що позивач та його представник не довели підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішення Сумського районного суду Сумської області № 2-449/2009 р. від 27.05.2009 року , суд не вбачає порушення його прав, а тому і необхідності з судовому захисті його прав немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, ст.180,182 та 183 СК України, ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_3 у задовленні позовних вимог про зменшення розміру аліментів за їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко