_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/581/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо ОСОБА_1 за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-5 ЦПК України - справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Вказану цивільну справу було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.09.2024 року на 15 30 годин.

До судового засідання заявник - ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є достатніми для розгляду заяви по суті та у зв`язку з обмеженим строком розгляду вказаної заяви, можливо розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом однією родиною зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі родичів, які знаходяться за кордоном. Місцем реєстрації заявниці ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , де наразі ніхто не мешкає.

Заявниця вказує, що під час спільного проживання з сином ОСОБА_2 , він постійно ображає та принижує її нецензурною лайкою, веде аморальний спосіб життя, постійно вимагає гроші на задоволення своїх антисоціальних потреб, вживає алкогольні напої та наркотичні засоби, під впливом яких починає її бити, внаслідок чого заявниця викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Тобто, ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме:

1) відділ поліції № 4 Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № ВАБ 934455 від 04.04.2023р за ст. 173-2 ч.1 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

2) відділ поліції № 4 Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області№ ВАБ 934438 від 07.04.2023р за ст. 173-2 ч.2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

3) відділ поліції № 4 Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № ВАВ 562906 від 13.07.2023р за ст. 173-2 ч.2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

4) відділ поліції № 4 Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № ВАД 104969 від 23.04.2024р за ст.173-2 ч.2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

5) відділ поліції № 4 Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № ВАД 165801 від 06.08.2024р за ст.173-2 ч.2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

6) Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № ВАД 171768 від 20.09.2024р 00:00:00 за ст.173-2 ч.1 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

7) Одеське районне управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області № ВАД 171769 від 20.09.2024р 00:00:00 за ст.173-2 ч.1 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомленні про місце свого тимчасового перебування.

Також, на підставі вироку Київського районного суду м.Одеси від 22.12.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального Кодексу України за вчинення домашнього насильства (зареєстровано в ЄРДР № 80000775 від 17.11.2023р.) та призначено покарання у вигляді громадських робот на строк 240 годин./а.с.10/

Із вказаного вироку суду вбачається, що ОСОБА_2 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , належних висновків не зробив та знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_1 психологічне насильство, що виразилося у нецензурних висловлюваннях, словесних образ на адресу потерпілої, приниженні та погрозах фізичної розправи, внаслідок чого останньою було подано відповідну заяву про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками вчинення умисного систематичного психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Заявниця зазначає, що станом на теперішній час ОСОБА_2 продовжує вчиняти сварки, принижує та ображає її, створює нестерпні умови проживання, тому вона вимушена була звернутись з даною заявою до суду.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом - Закон).

Відповідно до п. 3 ст. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 2, 7 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі №711/3693/22 зазначено, що: «…обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків.

Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону.

Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками…».

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №127/9600/22 вказано, що: «…обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях…».

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зазначено про те, що систематичність визначається виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

Враховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, котра потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на достатній на переконання суду трьох місяців строк із покладенням на нього обов`язків, які пропонуються заявником, за виключенням заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця навчання, роботи та інших місць частого відвідування, оскільки доказів роботи чи навчання, а також місць частого відвідування заявницею суду не надано.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Враховуючи вищевказане та на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.5, 12, 76-83, 259, 263-265, 293, 350-1 - 350 -8, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису протягом трьох місяців.

В решті вимог заяву залишити без задоволення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису в частині судового збору, віднести на рахунок держави.

Повідомити Відділ поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та Київську районну державну адміністрацію Одеської міської ради для взяття кривдника на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2024 року.

Суддя М. В. Гниличенко