ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3736/24
Провадження № 2/362/2114/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії,

в с т а н о в и в:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява КП «Васильківтепломережа» в якій вони просять стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на їх користь заборгованість за надані послуги, що утворилася за період з березня 2016 року по травень 2024 року в сумі 9 348,16 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що відповідачі є власниками АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідачів, обладнаний централізованою системою опалення. Послугу з централізованого теплопостачання даного будинку надає Комунальне підприємство «Васильківтепломережа».

За адресою відповідачів відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . З 08 жовтня 2007 року було припинено нарахування за послуги з централізованого опалення квартири у зв`язку зі встановленням індивідуального опалення.

Однак, відповідачі оплату за опалення місць загального користування не проводять, внаслідок чого станом на 01 травня 2024 року утворився борг, який становить 9 348,16 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 72).

30.07.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що з матеріалів позовної заяви Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 КП «Васильківтепломережа» зазначають в позовній заяві, що починаючи з 05.11.2021 року між ними укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Відповідачі є відключеними від мережі централізованого теплопостачання. Даний факт не заперечується КП «Васильківтепломережа». Отже починаючи з жовтня 2007 року Відповідачі не користуються послугами теплопостачання. Також, КП «Васильківтепломережа» в позовній заяві вказали, що у відповідачів станом на 01.05.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 9 348,16 грн. та надані виписки по особовому рахунку за період з березня 2016 року по травень 2024 року. Отже, як стверджує КП «Васильківтепломережа», у Відповідачів за зазначений період утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 9 348,16 грн. Дана заборгованість виникла, за «версією» КП «Васильківтепломережа», як обсяг енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення місць загального користування. Крім того, ОСОБА_1 заявляє про сплив строку позовної давності, яке допущено КП «Васильківтепломережа» та звертає увагу, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу. Як зазначалось вище, КП «Васильківтепломережа» намагається стягнути суму заборгованості за період з березня 2016 року по травень 2024 року. З позовною заявою КП «Васильлківтепломережа» звернулося у травні 2024 року, отже заборгованість за період з березня 2016 року по квітень 2021 року знаходиться поза межами строків позовної давності. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просить відмовити у позові та застосувати наслідки спливу строків позовної давності передбачені ч. 4 ст. 267 ЦПК України (а.с. 77-79).

09.08.2024 року через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання зазначає, що за період з 01.01.2016 року по 15.11.2017 року нарахування проводилися відповідно до тарифів. Що затверджені Постановою НКРЕКП від 31 березня 2015 року № 11714 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлено тариф на послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надається споживачам КП «Васильлківтепломенрежа». 19.05.2017 року набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 308 від 22.03.2017 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання». У зв`язку з набранням чинності нових ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, з травня 2017 року повноваження в сфері встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, розроблення стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг для підприємств, що не є ліцензіатами НКРЕКП передано органам місцевого самоврядування. На виконання вимог вказаних нормативних документів, 18.10.2017 року виконавчим комітетом Васильківської міської ради прийнято рішення № 399, та 20.12.2018 року № 536 «про встановлення тарифів та структури тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення, що надаються комунальним підприємством «Васильківтепломережа» м. Василькова Київської області. З урахуванням вищевказаних норм та того, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає відповідач не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги, застосування окремих положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII та Методики № 315, до моменту укладення Договорів про надання комунальних послуг, відповідно до вимог Закону України № 2189-VIII не могло здійснюватись. Отже, Методика, затверджена Наказом № 359 залишалась чинною та продовжувала діяти до укладення Договорів згідно вимог Закону України № 2189-VIII. КП «Васильківтепломережа» 05.10.2021 року розмістило на своєму офіційному веб-сайті текст договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідно до типового. Таким чином, 05.11.2021 року із споживачами укладено індивідуальні договори про надання комунальної послуги, що є публічними договорами приєднання. Враховуючи вимоги вказаних нормативних документів нарахування відповідачу з березня 2016 року відбулось згідно Методики, затвердженої Наказом № 359, що залишилась чинною та продовжувала діяти до 05.11.2021 року.

Щодо обґрунтування розрахунків відповідно до яких проведені нарахування, КП «Васильківтепломережа» зазначили, що з 11 грудня 2021 року споживачам КП «Васильківтепломережа» встановлено щомісячну плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальної послуги з постачання теплової енергії у разі наявності у будівлі споживача вузла комерційного обліку теплової енергії 33,74 грн., з ПДВ, з 01.10.2022 року 33,74 грн. з ПДВ, з 01.10.2023 року 31,98 грн. з ПДВ. Розрахунок використання теплової енергії проводиться у відповідності до показників вузла комерційного обліку теплової енергії. Для прикладу за березень 2024 року 26, 627000 Гкал.

Щодо розрахунків обсягів теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення та опалення приміщень з індивідуальним опаленням, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньо будинкової системи опалення. Керуючись Методикою розподілу № 315, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних, щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних, щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку. Будинок по АДРЕСА_2 5-ти поверховий для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25%.

Сума нарахування для квартири АДРЕСА_3 з індивідуальним опаленням за березень 2024 року розрахована наступним чином: площа квартири 61,9 м2, кількість стояків 4 шт., довжина стояка- 2,55 м. Обсяг теплової енергії на загально будинкові потреби на 1 м2 складає 0,002522 Гкал. Обсяг спожитої теплової енергії для приміщення з індивідуальним опаленням, через який прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, розраховано відповідно до II Базові правила визначення та розподілу між споживачпами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг та становить 0,04200 Гкал, вартість 0,0420000*2102,48 = 88,30 грн.

Загальне нарахування за березень 2024 року для квартири АДРЕСА_1 з індивідуальним опаленням становить 328,22 грн. + 88,30 грн. = 416, 52 грн. + 31,98 грн. = 448,5 грн. КП «Васильківтепломережа» вважає, що відзив відповідача не містить аргументів та доказів, що спростовують позовні вимоги, а тому просили позов задовольнити (а.с. 81-90).

20.08.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого ознайомившись з відповіддю на відзиві КП «Васильківтепломережа» вважає його необґрунтованим виходячи з наступного. ОСОБА_1 як мешканець будинку АДРЕСА_2 повідомляє суд, що робіт з утепленням місць загального користування балансоутримувачем не проводилось, тому нарахування які були зроблені КП «Васильківтепломережа» за період з 01.03.2016 року по 01.05.2022 року за опалення місць загального користування є протиправними. Зазначену методику, формули зазначені КП «Васильківтепломережа» у відповіді на відзив, КП «Васильківтепломережа» застосовує до періоду часу, а саме березень 2024 року. Отже КП «Васильківтепломережа» за весь період наявності заборгованості за опалення приміщень загального користування застосовувалась Методика розподілу № 315, яка втратила чинність з 25.01.2019 року, а тому, дії КП «Васильківтепломережа» щодо розрахунку сум на опалення місць загального користування з використанням Методики розподілу № 315 за період з 25.01.2019 року по травень 2024 року є протиправними та такими, що здійснено без достатності на те правових підстав. За зазначений період КП «Васильківтепломережа» було нараховано плату за опалення місць загального користування у розмірі 6 666,92 грн. (9348, 16 грн. загальна сума заборгованості; 1 725,98 грн. сума заборгованості на січень 2019 року; 955,26 грн. плата за абонентське обслуговування). Щодо питання сплати за абонентське обслуговування КП «Васильківтепломережа`у відповіді на відзив на позовну заяву зазначає, що з 11 грудня 2021 року споживачам встановлено щомісячну плату за абонентське обслуговування у розмірі 33,74 грн. та з 01.10.2023 31,98 грн. Відповідач звертає увагу, що за період з січня 2018 по листопад 2021 року у розрахунку відсутні нарахування абонплати. Щодо нарахування абонентської плати за період з грудня 2021 року по квітень 2024 року зазначає, що з жовтня 2007 року він є відключеним від системи опалення будинку. Діючі норми законодавства, передбачають, що навіть при відключені від системи опалення, абонент має приймати участь у опаленні місць загального користування згідно діючого законодавства. Але КП «Васильківтепломережа» не посилається на жодну пряму норму діючого нормативно-правового акту, яка покладає на таких «абонентів» як ОСОБА_1 обов`язок зі сплати абонентської плати. Вважає, що з урахування аргументів доведено в повному обсязі протиправність проведених нарахувань як по оплаті за опалення місць загального користування так і абонентської плати в цілому, тому у задоволенні позовних вимог КП «Васильківтепломережа» має бути відмовлено в повному обсязі (а.с. 116-118).

11.09.2024 року від представника позивача надійшла заява про те, що рішенням 26 позачергової сесії 8 скликання Васильківської міської ради Київської області від 12.08.2024 року №33-26п/4-VІІІ «Про зміну назви комунального підприємства «Васильківтепломережа» та затвердження статуту комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» в новій редакції», комунальне підприємство «Васильківтепломережа» перейменовано на комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа», а тому зміна назви не тягне за собою правонаступництва (а.с. 121-125).

Інших клопотань від жодної із сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив представника позивача, заперечення на відповідь на відзив відповідача, заяву представника позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно положень Статуту КП «Васильківтепломережа» останнє здійснює послуги по постачанню теплової енергії, централізованого опалення, постачання гарячої води (підігрів води) та інших послуг споживачам.

Відповідно до п.3.1, 3.2 Статуту КП «Васильківтепломережа», основною метою діяльності підприємства, як виробника комунальної послуги, с забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії, централізованого опалення і гарячого водопостачання споживачам міста: підприємствам, організаціям, установам, відомчого і комунального житла та іншим. Підприємство створено з метою організації ринку житлово-комунальних послуг міста Василькова.

Відповідно до рішення 26 позачергової сесії 8 скликання Васильківської міської ради Київської області від 12.08.2024 року №33-26п/4-VІІІ «Про зміну назви комунального підприємства «Васильківтепломережа» та затвердження статуту комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» в новій редакції», комунальне підприємство «Васильківтепломережа» перейменовано на комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа», а тому зміна назви не тягне за собою правонаступництва (а.с. 122-125).

З інформаційної довідки № 374740599 вбачається, що відповідачі є власниками трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.12-13).

3 08 жовтня 2007 року припинено нарахування за послуги з централізованого опалення квартири у зв`язку зі встановленням індивідуального опалення, що підтверджується копією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП №645 від 08.10.2007 року (а.с.11).

Згідно наданого позивачем на підтвердження своїх вимог переліку сум по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відповідачі за вказаною адресою обслуговування за період з березня 2016 року по травень 2024 року мають заборгованість за надані послуги з централізованого опалення загальних місць користування у розмірі 9 348,16 гривень (а.с.14-17).

Положеннями статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до частини сьомої статті 26 вищевказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не с суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму й використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями частини другої статті 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ня дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

КП «Васильківтепломережа» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено та про це зазначав позивач, що 05.11.2021 року із споживачами укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.

Проте, зважаючи на те, що КП «Васильківтепломережа» надавалися послуги з опалення місць загального користування, а відповідачі такими послугами користувалися, між сторонами виникли фактичні правовідносини з приводу постачання теплової енергії.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Місця загального користування це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.

Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення це місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря.

Опалюване приміщення це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі МЭК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 12 Методики).

Відповідно до пункту 12 вказаних Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площ квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, у інших випадках визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики.

3 наведеного вбачається, що для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначається згідно з пунктом 12. Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати. Визначається згідно з пунктами 2.1-2.2. Методики.

Судом установлено, що квартира відповідачів АДРЕСА_1 , в якому встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії. При цьому, квартиру ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відключено від системи центрального опалення будинку та переведено на індивідуальне опалення.

З набранням чинності 02 серпня 2017 року Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» в Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення внесені зміни, які діють з 30 серпня 2017 року та за своїм змістом деталізують положення зокрема статті 10 вказаного Закону.

Так, згідно з пунктом 2 частини другої, частини шостої статті 10 Закону обсяг теплової енергії. Витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень. Обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відповідно, попередню редакцію пункту 12 Правил доповнено частиною третьою, в якій зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку,

Водночас відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства .

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, застосування якої можливе лише після укладення відповідних догорів, передбачених статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Указаною Методикою скасовано дію наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України від 08 лютого 2019 року наразі підприємства тепло-, водопостачання та водовідведення не можуть застосовувати нову Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену наказом та здійснювати будь-які додаткові нарахування, посилаючись на нову Методику.

Ця Методика була розроблена Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства на виконання закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та нового закону №2189 «Про Житлово-комунальні послуги», який вступає в дію з 01 травня 2019 року.

Методика встановлює порядок розподілу у будинку обсягів спожитих комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

В той же час сьогодні споживачі отримують послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначенні чинними нормативно-правовими актами та договорами.

Методика може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг (за вимогами нового закону №2189). До того часу нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами. Тобто, тепло- та водопостачальні підприємства не можуть розподіляти воду і тепло відповідно до нової Методики. Це с прямим порушенням умов чинних договорів зі споживачами.

Відповідно до роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України від 11 лютого 2019 року до 01 травня 2019 року та після 01 травня 2019 року (за виключенням випадку коли співвласники багатоквартирного будинку приймуть рішення про модель договірних відносин у своєму багатоквартирному будинку та укладуть відповідний договір із виконавцем за вимогами нового Закону № 2189, а також коли виконавці комунальних послуг після 01 травня 2020 року укладуть індивідуальні договори згідно із частиною сьомою ст. 14 Закону № 2189) залишаються чинними та продовжують діяти «старі» договори про надання комунальних послуг.

Такі договори враховують положення Правил надання послуг з централізованого опалення. Постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Суд, звертає увагу, на порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги є істотною умовою договору про надання комунальних послуг (ст. 26 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»).

Чинні договори зі споживачами, вищезгадані Правила та Типовий договір, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, не передбачають можливості застосування виконавцями послуг Методики.

Таким чином, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів укладення між сторонами договору після 08 жовтня 2007 року, «Васильківтепломережа» правомірно проведено нарахування за послуги з надання опалення місць загального користування, у зв`язку з чим доводи відповідача, що Методика 359, за якою проведено позивачем нарахування, втратила чинність, а тому її застосування є очевидно незаконним і не може застосовуватись позивачем, є неспроможними.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

3 матеріалів справи вбачається, що будучи власниками квартири АДРЕСА_1 , відповідачі належним чином не виконували свої обов`язки по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування, у зв`язку з чим виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з березня 2016 року по травень 2024 року у сумі 9 348,16 грн.

Отже, встановивши, що відповідачі, як власники житлового приміщення, є споживачами послуг з центрального опалення місць загального користування, які надає «Васильківтепломережа», а також те, що відповідачами не проводилась оплата спожитих послуг, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог та необхідність солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за вказані послуги.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено про застосування строку позовної давності (а.с.79).

Позовна давність це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.

За приписами статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору. Як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу переривання перебіг позовної давності починається заново.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Як установлено судом, позивач КП «Васильківтепломережа» надавало послуги з постачання теплової енергії місця загального користування у будинку, де знаходиться квартири АДРЕСА_5 , проте відповідачі не сплачували позивачу кошти за надані послуги з березня 2016 року по травень 2024 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги позивач звернувся до суду 30 травня 2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності за період, що перевищує останніх три роки перед зверненням до суду.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з переліком сум по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_4 , за період з березня 2016 року по травень 2024 року у відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з опалення місць загального користування у розмірі 9 348,16 грн.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 30 травня 2024 року, а також наявність заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 256, 267 ЦК України задовольнити позовні вимоги в межах трирічного строку позовної давності, а саме за останні три роки перед зверненням до суду з липня 2017 року по липень 2020 року.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість за період на загальну суму 6 546,16 грн. (9 348,16 грн. 2 802,00 грн.).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 1, 7, 20, 21, 22, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 4, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 382, 509, 526, 530, 625, 714 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа заборгованість за надані послуги в розмірі 6 546,16 гривень, перерахувавши кошти на р/р № НОМЕР_2 в відкритий у АТ «УкрСибБанк», МФО 351005, Код .

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Васильківтепломережа» 1695,88 гривень судових витрат.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство Васильківської міської ради «Васильківтепломережа», юридична адреса: 08600, Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 60-а, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Текст рішення складено 17 вересня 2024 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко