РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 вересня 2024 рокуСправа № 495/3589/24
Номер провадження 2/495/2458/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна,

встановив:

19.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; визнання права власності позивача на частини зазначеної квартири та виділення їй у власність частки цього майна.

Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить визнати за нею право власності на квартири АДРЕСА_1 .

1. Стислий виклад обставин.

1.1 Позовна заява обґрунтована тим, що 25 серпня 1984 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що 25 серпня 1984 року складено відповідний актовий запис № 3. За час шлюбу позивачем і відповідачем сумісно за спільні кошти було придбано нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається 1-коридор, 2-туалет, 3-ванна, 4-кухня, 5,6- жили кімнати, жилою площею 22,6 кв. м., загальною площею 42,1 кв.м., власником зареєстрований ОСОБА_2 ., загальною площею 81,6 кв.м. Зазначене майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. У судовому поряду позивач просить визнати за нею право власності на вказаного майна.

1.2. Правом подачі відзиву на позов відповідач не скористався.

2. Рух справи у суді.

Позов подано до суду 19.04.2024.

Ухвалою від 24.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 23.05.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 21.08.2024, відкладено на 22.07.2024, 20.08.2024, 19.09.2024.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Позивач, представник позивача у судове засідання не прибули; у заяві від 21.06.2024 представник просив справу розглядати без його участі та без участі позивача; проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце судового розгляду належно повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання; про поважність причин неявки, відкладення судового розгляду не заявив.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Керуючись статтею 280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 25.08.1984 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 3 (копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 09.04.2009).

07.05.1997 ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-коридор, 2-туалет, 3-ванна, 4-кухня, 5, 6- жили кімнати, жилою площею 22,6 кв.м., загальною площею 42,1 кв.м. (копія нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу серії ААІ № 508073 від 07.05.1997).

На вказаний об`єкт нерухомості 21.05.1997 видано технічний паспорт (власник ОСОБА_2 ; інвентарний № 7541).

На підставі копії домової книги квартири АДРЕСА_1 встановлено, що із 06.09.1997 за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Обставини зареєстрованого місця проживання позивачки за вказаною адресою також підтверджено копією паспорта громадянина України позивача ( НОМЕР_2 , виданого 20.05.2010).

Згідно із наданою інформацією КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» (лист № 1455 від 05.09.2024) станом на 31.12.2012 власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.05.1997, що було зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.05.1997 у реєстровій книзі № 119 за реєстровим № 5049.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про здійснення відповідної державної реєстрації спірного об`єкта нерухомого майна станом на 04.09.2024 (номер інформаційної довідки 393546571).

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірна квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належність вказаного майна до особистої приватної власності відповідачем не доведено, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, не оспорена та не спростована. Позивач є співвласником квартири, оскільки вона перебувала у спільній сумісній власності подружжя та підлягає поділу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

При вирішенні даного спору судом взято до уваги правові висновки, сформовані у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у цивільній справі № 161/14048/19.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати у справі по сплаті судового збору у сумі 1 211 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10-13, ст. 17,ст133, ст. ст.258-259, ст. ст.263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витраті по сплаті судового збору у сумі 1 211 грн 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП не відомо, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.Ф. Волкова