Номер провадження: 22-ц/813/4739/24
Справа № 509/1696/18
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (правонаступник АТ "Дельта Банк") про поворот виконання рішення суду Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1696/18 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року представник ТОВ «Укрдебт плюс» (правонаступник АТ "Дельта Банк") звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1696/18 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, в якій просить суд здійснити поворот виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року у цивільній справі № 509/1696/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, скасованого Постановою Одеського апеляційного суду області 07.07.2021 року, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку, про обтяження нерухомого майна іпотекою та про заборону на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, укладеного 22 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за номером 816, предметами іпотеки за яким є: будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер: :02:008:0626, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, село Лиманка (Мізікевича), житловий масив «Совіньойн», провулок Тінистий, під номером 8.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (правонаступник АТ "Дельта Банк") про поворот виконання рішення суду Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1696/18 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину - задоволено.

Здійснено поворот виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року у цивільній справі № 509/1696/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, скасованого Постановою Одеського апеляційного суду області 07.07.2021 року, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку, про обтяження нерухомого майна іпотекою та про заборону на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, укладеного 22 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за номером 816, предметами іпотеки за яким є:

- будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер: :02:008:0626, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, село Лиманка (Мізікевича), житловий масив «Совіньойн», провулок Тінистий, під номером 8.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду 10.09.2024 року о 14.30 годині не зявились.

05.09.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про долучення доказів та розгляду справи без участі апелянта, в якому серед іншого, просила суд здійснити розгляд справи без її участі. Вимоги апеляційної скарги підримала у повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції просила скасувати.

Присутній в режимі відеоконференції у судовому засіданні апеляційної інстанції представник правонаступника ТОВ «Укрдебт плюс» - адвокат Ковалевський Є.В. не заперечував проти розгляду справи за відсутності інших учасників справи, які обізнані про розгляд справи.

Інші учасники справи причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів не вбачає перешкод для розгляду справи за тією фактичною явкою, яка відбулася.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суду першої інстанції виходив з того, щодоговір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині купівлі-продажу прав вимоги по кредитному договору № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року, по договорам забезпечення та іпотечний договір від 22 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за №816 є чинними, судом недійсними або припиненими не визнаний, а тому порушеними є права ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як Іпотекодержателя - правонаступника ПАТ «Дельта банк», який в свою чергу був Іпотекодержателем - правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк».

Проте, колегія суддів не погоджується за такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

У травні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в подальшому неодноразово змінюючи підстави позову, у тому числі шляхом їх збільшення, звернулися до суду з позовом до ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Укрдебт плюс» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» від 27.09.2013р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були задоволені частково.

Визнано Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині купівлі-продажу прав вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07- Zkln, договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року, укладених між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року, за реєстр, номером 816 - недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Визнано ПАТ «Дельта Банк», таким що не має прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 за кредитним договором № 10/60/07-Zkln та по відношенню до ОСОБА_1 за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року, укладеними між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року, за реєстр. номером 816.

Знято заборону відчуження та вилучено запис про обтяження (у тому числі номерів запису про обтяження: 5178100 та 5178072) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (де іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавцем - ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 ) з наступного майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (кадастровий № :02:008:0626, призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.07.2021 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня 2019 року було скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 року частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року постанову Одеського апеляційного суду від 07.07.2021 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.01.2024 року скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, відмовлено.

Вищевказне судове рішення оскаржується в касаційній інстанції.

Із заяви представника ТОВ «Укрдебт плюс» (правонаступник АТ "Дельта Банк") про поворот виконання рішення суду Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1696/18 встановлено, що відповідно до Договору про відступлення прав вимоги № 2244/К/1 від 13 травня 2020 року та Додатку 1 та Додатку 2 до нього, ПАТ «Дельта Банк» за результатами відкритих торгів (аукціону), відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») належні йому права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, а ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги, в тому числі за Кредитним договором №10/60/07-ZKLN від 22 листопада 2007 року з усіма забезпечувальними договорами, в тому числі за Іпотечним договором б/н від 22 листопада 2007 року, предметом іпотеки за яким є: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею - 318,80 кв.м. та житловою площею 112,7 кв.м., та земельна ділянка загальною площею - 0,100 га, кадастровий номер: :02:008:0626, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року, в Державних реєстрах іпотек, обтяжень та заборон відчуження об`єктів щодо нерухомого майна відсутні відомості про зазначений Іпотечний договір та обтяження предметів іпотеки.

У зв`язку з відсутністю записів про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна було здійснено відчуження предмету іпотеки:

- земельної ділянки, площею 0,100 га, кадастровий номер: :02:008:0626, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 66, виданий 28.01.2021 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А.;

- житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 63, виданий 28.01.2021 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., та новим власником яв ляється ОСОБА_3 .

Враховуючи набуття ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» права та правового статусу Іпотекодержателя за чинним Іпотечним договором від 22 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., за реєстр. номером 816, для захисту свого порушеного права просило суд:

- здійснити поворот виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року у цивільній справі № 509/1696/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, скасованого Постановою Одеського апеляційного суду області 07.07.2021 року, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку, про обтяження нерухомого майна іпотекою та про заборону на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, укладеного 22 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за номером 816, предметами іпотеки за яким є:

- будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер: :02:008:0626, яка розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, село Лиманка (Мізікевича), житловий масив «Совіньойн», провулок Тінистий, під номером 8.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів, за загальним правилом, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зроблено висновки про те, що обрання позивачем неналежного (неефективного та/або неправомірного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною 2 статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною 6 статті 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Згідно з частиною 9 статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13- рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанцій чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі за умови, що виконане рішення було скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання.

У справі що переглядається, представник ТОВ «Укрдебт плюс» (правонаступник АТ "Дельта Банк") звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1696/18 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, в якій просив суд:

- здійснити поворот виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року у цивільній справі № 509/1696/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, скасованого Постановою Одеського апеляційного суду області 07.07.2021 року, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку, про обтяження нерухомого майна іпотекою та про заборону на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, укладеного 22 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за номером 816, предметами іпотеки за яким є:

- будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер: :02:008:0626, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

Тобто, враховуючи спірні правовідносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, слід керуватися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповіднодо до ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до приписів абз.1, 2 ч.3 ст.26 вищевказаного Закону:

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

В свою чергу, як встановлено з матеріалів справи, документом на підставі якого було знято заборону відчуження та вилучено запис про обтяження (у тому числі номерів запису про обтяження: 5178100 та 5178072) (де іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавцем - ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 ) з майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (кадастровий № :02:008:0626, призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, стало саме рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня 2019 року.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 07.07.2021 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня 2019 року було скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 року частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року постанову Одеського апеляційного суду від 07.07.2021 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.01.2024 року скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину, відмовлено.

Таким чином із наведеного вбачається, що Одеський апеляційний суд, постановою від 24.01.2024 року, скасував документ ( в даному випадку рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 квітня, після нового розгляду), на підставі якого було знято заборону відчуження та вилучено запис про обтяження (у тому числі номерів запису про обтяження: 5178100 та 5178072) (де іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавцем - ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 ) з майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (кадастровий № :02:008:0626, призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та, в подальшому, у задоволенні позову було відмовлено, що в розумінні наведеного вище Закону є належною підставою для внесення реєстратором записів про відповідну заборону та обтяження за правонаступником іпотекодержателя АТ "Дельта Банк" - ТОВ «Укрдебт плюс».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що представник ТОВ «Укрдебт плюс» звертався до державного реєстратора з відповідною заявою та що останнім було відмовлено заявнику у здійсненні відповідних реєстраційних дій.

Таким чином, поворот виконання судового рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема право на визнання кредитного та іпотечного договорів чинними (визнання цих договорів недійсними), та право на вимогу про внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 953/10909/20 (провадження №61-4407св22).

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в «Узагальненнях про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01 липня 2015 року та від 25 вересня 2015 року № 8 визначено, що поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який неможе бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на житло, тому поворот виконання рішення шляхом припинення права власності та подальшого його визнання за іншою особою може бути розглянуто лише у позовному провадженні.

У даній справі предметом спору було внесення відповідних заборон та обтяжень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якого є новий власник, який не залучався до участі у справі.

При таких обставинах між ТОВ«Укрдебт плюс» та новим власником нерухомого майна, яке ТОВ«Укрдебт плюс» вважає іпотечним, а себе - новим іпотекодержателем, існує невирішений спір, внаслідок чого правові підстави для застосування повороту виконання рішення відсутні.

Тобто за наведених обставин спосіб захисту щодо визнання права на іпотеку є самостійною позовною вимогою, що вирішується у порядку позовного провадження.

Суд першої інстанції не врахував висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), щодо правомірного та ефективного способу захисту прав іпотекодержателя у подібних правовідносинах і зробив помилковий висновок про те, що поновлення запису про іпотеку є ефективним способом захисту порушених прав позивача, в тому числі і через інститут повороту виконання рішення суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 березня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (правонаступник АТ "Дельта Банк") про поворот виконання рішення суду Овідіопольського районного суду Одеської області №509/1696/18 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 23.09.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова