СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/9/24
Провадження № 2/306/235/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Е.А. Вінер

з секретарем : А.В. Петрус

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Сваляві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Свалявської міської ради Закарпатської області (адреса: м.Свалява, пл.Головна,1 Закарпатської області) про визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Свалявської міської ради про визнання за нею права власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею -127,1, в тому числі житлова -72,9 кв.м. В обґрунтування поданої заяви позивач посилалась на те, що на земельній ділянці в АДРЕСА_1 протягом 2002-2010 років було збудовано будинок. Після завершення будівництва було виготовлено технічний паспорт, однак зареєструвати право власності на будинок не може, а тому вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 січня 2024 року справу № 306/9/24 (провадження № 2/306/235/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 20).

05 січня 2024 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 21).

18 березня 2024 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про призначення справи до судового розгляду (а.с.42).

Представником Свалявської міської ради подано відзив, в якому зазначив, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки будинок збудований на земельній ділянці, яка не була відведена в установленому порядку для цієї мети, обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу (а.с.22-29).

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Право власника на забудову земельної ділянки здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України).

Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Згідно частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В частині другій статті 376 ЦК України зазначено,що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У пункті 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі 680/214/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).

Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).

Виходячи зі змісту статей 331, 376 ЦК України, правовою підставою визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини п`ятої статті 376 ЦК України може бути встановлення судом відповідності такого об`єкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам лише у разі, якщо визнання права власності на самочинно збудоване майно не порушує права інших осіб.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у чітко встановленому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 26, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Частиною другою статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2011 року № 461.

Отже, відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проєкта (будівельного паспорта) або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказану земельну ділянку вона набула на підставі договору дарування від 11 жовтня 2019 року. (а.с.8-10)

Позивач без належних дозвільних документів на зазначеній земельній ділянці збудувала будинок загальною площею 127,1 кв.м. (а.с.16).

Позивач не вичерпала усіх можливих заходів узаконення самовільно збудованого об`єкту у позасудовому порядку.

Правом на звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване або реконструйоване нерухоме майно наділена особа, яка у передбаченому законом порядку зверталася до органів державного архітектурно-будівельного контролю, це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність (бездіяльність) дають підстави вважати про наявність спору про право. Вказаних умов позивачем не дотримано.

Зважаючи, що спірний об`єкт містять ознаки самочинного будівництва, за відсутності даних про звернення до компетентних органів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Свалявської міської ради Закарпатської області (адреса: м.Свалява, пл.Головна,1 Закарпатської області) про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею -127,1, в тому числі житлова -72,9 кв.м. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області Е.А.Вінер