Справа № 392/1122/24
Провадження № 2/392/538/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска Кіровоградської області цивільну справу №392/1122/24 за позовом ОСОБА_1 до Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок.

В обґрунтування позову зазначила, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно Договору купівлі-продажу нерухомості №229200, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська товарна біржа» належить їй. Договір укладений за участі представника продавця члена біржі ПП «Брок Сервіс» в особі брокера ОСОБА_2 та представника покупця члена біржі ТОВ «Укруніверсал» в особі брокера ОСОБА_3 . У вказаному договорі, сторони досягли згоди з усіх істотних умов, характерних для правочинів. предметом яких є відчуження майна, констатували факт повного розрахунку до підписання договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний: продавцями були звільнені всі приміщення, передані ключі, вони знялися з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Відповідно до п.11 Договору та ст. 227 Цивільного кодексу України цей Договір підлягав реєстрації в Бюро технічної інвентаризації. Зазначила, що вона використовує нерухомість протягом 22 років та утримує будинок в належному санітарно - технічному стані. На час укладення договору, ні вона, ні продавці не знали, що правочин відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Оскільки в даний час Бюро технічної інвентаризації не здійснює дії щодо реєстрації права власності вона звернулася до державного реєстратора Маловисківської міської ради із заявою про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно даної нерухомості. У реєстрації права власності їй було відмовлено у зв`язку із недотриманням форми правочину, а саме відсутністю нотаріального посвідчення договору, що унеможливлює визначення сторін Договору. А тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду від 04.07.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

15.07.2024 року на виконання ухвали від 04.07.2024 року позивачем вказані в ухвалі недоліки усунено та надано відомості щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, заяву щодо відсутності іншого позову, визначено ціну позову та суми судових витрат, подано висновок про вартість об`єкта оцінки, подано квитанцію про сплату судового збору, подано копії документів на будинок, копію реєстраційного напису на технічному паспорті попереднього власника від 20.01.1993 року дійсна на момент продажу нерухомості.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду від 16.07.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, подала заяву про долучення до матеріалів справи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Від відповідача Маловисківської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Маловисківської міської ради, не заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати просила залишити по фактично понесеними стороною позивача.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст.55,124 Конституції Українитаст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності д ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалам справи, що 05 квітня 2002 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (продавці) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить продавцю на підставі 5/12 рішення Маловисківського районного суду від 22.02.1994 року, 1/12 договору дарування від 04.11.1994 року №2039, договору купівлі продажу від 23.07.1994 року №1060, рішення суду від 22.02.1994 року, який був зареєстрований на товарній біржі «Українська товарна біржа» за №229200. Згідно пункту 3 об`єкт нерухомості покупець купив належне продавцю нерухоме майно за 5300 грн.

У вказаному договорі, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов, характерних для правочинів. предметом яких є відчуження майна, констатували факт повного розрахунку.

Відповідно до п.11 Договору та ст. 227 Цивільного кодексу України цей Договір підлягав реєстрації в Бюро технічної інвентаризації.

Згідно зі ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» зазначений Договір зареєстровано на товарній біржі «Українська товарна біржа», відділом реєстрації №1204.

З копії технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , вбачається, що проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на цілу забудову від 14.11.1990 року (а.с.13-14).

Згідно архівної довідки Кіровоградського ОВКГ ЖКГ УРСР Кіровоградське МБТІ, Маловисківської міської дільниці від 20.01.1993 року право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про права на спадщину по заповіту виданого Маловисківською нотконторою (а.с.58).

Відповідно до рішення сорок другої сесії восьмого скликання Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 27.07.2023 року за №1702 про затвердження переліку назв, вулиць, провулків у населених пунктах Маловисківської міської територіальної громади, вбачається, що назву вулиці Пархоменка змінено на назву ОСОБА_7 (а.с.18-21).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_8 від 27.06.2024 року за №73851452 відмовлено в проведенні реєстраційних дій ОСОБА_1 , на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не дають змоги встановити набуття права власності на даний об`єкт нерухомого майна (а.с.17).

Водночас, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.09.2024 року № 395504038 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Крім того, судом досліджено копію технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який видано на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16.01.2003 року) його положення застосовуються до цивільних відносин що виникли після набрання ним чинності (тобто після 01.01.2004 року), таким чином до зазначених вище правовідносин з питань визначення дійсності договору мають застосовуватися норми ЦК УРСР (редакції 1963 року) та законодавство чинне на вказаний період.

Згідно ст.4 ЦК України (в редакції 1999 року) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Відповідно до ст.47 ЦК України (в редакції 1999 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 224 ЦК України (в редакції 1999 року), чинного на час укладення договору (05.04.2002 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.128 ЦК України (в редакції 1999 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як вбачається з договору купівлі- продажу нерухомості від 05.04.2002 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сторони домовилися про те, що вартість будинку становить 5300 гривню, продавець зобов`язується звільнити об`єкт нерухомості та виписати всіх, хто проживає у ньому протягом одного місяця з моменту підписання договору. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» договір зареєстровано на Українській Товарній Біржі.

Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до статті 224 ЦК України (в редакції ЦК 1999 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК України (в редакції ЦК 1999 року), було встановлено, що договір купівлі-продажу житлових будинків повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 того ж кодексу). Договір купілі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1999 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Тим самим, судом відзначається, що для визнання угоди дійсною, необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Крім того, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно з вимогами ст.ст.1 2,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

З огляду на викладене вище, розглянувши справу в межах визначених позивачами предмета та підстав позову та на підставі наданих позивачем доказів, оцінюючи належність, допустимість і вірогідність кожного доказу окремо, а також достатність й взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку про задоволення позову й визнання дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинку) від 05 квітня 2002 року за №229200, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Українській товарній біржі між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і позивачем та визнання за позивачем право власності на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12- 13, 15-16 ЦПК України, ст.ст. 47, 128, 209, 220, 224, 227, 321, 328, 334, ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (будинку) від 05 квітня 2002 року за №229200, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Українській товарній біржі між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач Маловисківська міська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, , місцезнаходженя:вул. Спортивна, буд.6, м. Мала Виска, Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова