Справа №303/5639/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2024 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судового засідання Галамба Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :10:002:0126 визначена для обслуговування згаданого вище будинку.

Суміжним землекористувачем є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій належить будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :10:002:0098 визначена для обслуговування вказаного будинку.

В будинку ОСОБА_6 також проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У період з 2018-2019 років власники будинків АДРЕСА_2 погодили одна одній межі земельних ділянок. По фактичному використанні межі земельної ділянки ОСОБА_6 прилягають до будинку.

У червні 2024 року позивач з родиною розпочала утеплення фасаду свого будинку і мала намір таке ж утеплення виконати зі сторони будинку АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим підійшла до власниці будинку з проханням надати такий доступ майстрам, на що отримала згоду. Проте наступного дня ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вже за погодженням з ОСОБА_6 категорично заборонили заходити до їх подвір`я для проведення будь-яких будівельних робіт. Про причини відмови не повідомили. Станом на сьогодні сторони, із залученням представників, не дійшли позасудової згоди на виконання оздоблювальних робіт будинку позивача зі сторони відповідачів.

Стаття 319 Цивільного кодексу України гарантує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Таким чином, законодавчі норми свідчать про те, що під час здійснення права власності особи мають обов`язково дотримуватися балансу між задоволенням своїх потреб та недопущенням пригнічення прав інших осіб, які так само бажають вільно розпоряджатися своєю власністю.

Так, позивач мав намір провести капітальний ремонт стіни свого будинку з метою її оздоблення та утеплення. Але для цього необхідний є доступ до земельної ділянки, що на праві приватної власності належить відповідачу.

Відмова відповідача призводить до безпідставного втручання у право власності позивача і продовженням руйнування стіни будинку зовнішніми факторами та збільшенням вартості обслуговування будинку та його обігріву.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно Державних будівельних норм, при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок буде завдано щонайменше незручностей.

Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.07.2024 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Однак, у наданий судом строк відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :10:002:0126 визначена для обслуговування згаданого вище будинку (а.с. 11-23).

Суміжним землекористувачем є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій належить будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :10:002:0098 визначена для обслуговування вказаного будинку (а.с. 24-36).

У період з 2018-2019 років власники будинків АДРЕСА_2 погодили одна одній межі земельних ділянок. По фактичному використанні межі земельної ділянки ОСОБА_6 прилягають до будинку.

Так, позивач мав намір провести капітальний ремонт стіни свого будинку з метою її оздоблення та утеплення. Але для цього необхідний є доступ до земельної ділянки, що на праві приватної власності належить відповідачу.

Відмова відповідача призводить до безпідставного втручання у право власності позивача і продовженням руйнування стіни будинку зовнішніми факторами та збільшенням вартості обслуговування будинку та його обігріву.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно Державних будівельних норм, при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м.

Згідно з ст.100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Що стосується вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У даній конкретній цивільній справі, представником позивача не додано до позовної заяви акт приймання-передачі наданих послуг.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 319 386, 391, 401, 402 ЦК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні будинком за адресою АДРЕСА_1 , шляхом встановлення щорічного безоплатного строкового сервітуту на 20 робочих послідовних днів на проходження земельною ділянкою з кадастровим номером :10:002:0098 фізичною особою ОСОБА_2 та/або найнятим нею підрядникам, з метою обслуговування її житлового будинку та паркану, в період з 09:00 до 18:00 з направленням власнику такої земельної ділянки повідомлення про намір провести роботи рекомендованим листом не пізніше ніж за 10 календарних днів до їх початку.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 , сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуючий Володимир МОНИЧ