Справа № 522/9632/24-Е
Провадження № 2/522/5516/24
17 вересня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Звонецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до Виробничого об`єднання «Чорноморпромтехмонтаж», третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради про визнання трудових відносин припиненими
До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач ОСОБА_2 до Виробничого об`єднання «Чорноморпромтехмонтаж», третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради про визнання трудових відносин припиненими.
В обґрунтування позову позивач вказує, що 07.11.2013 року ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , приступив до виконання повноважень генерального директора Виробничого об`єднання «ЧОРНОМОРПРОМТЕХМОНТАЖ», відповідно до рішення зборів учасників на підставі Наказу №3-к від 07.11.2013 р.
Статутом Об`єднання затвердженим Загальними зборами Засновників Об`єднання згідно Протоколу №1 від 05.04.1999 р. передбачено, що генеральний директор обирається Загальними Зборами Учасників терміном на 5 років (п. 8.5.).
Проте, трудовий контракт із ОСОБА_2 не укладався, трудові обов`язки виконувались на підставі вищевказаного наказу. На сьогоднішній день відомості про позивача як керівника Об`єднання містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР), проте, фактично трудові відносини ОСОБА_2 з Об`єднання припинені.
Об`єднання не здійснює господарську діяльність, винагороду керівнику за займану посаду не сплачує.
ОСОБА_2 бажає звільнитись із займаної посади, проте відсутність належного зв`язку із учасниками виробничого об`єднання є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади генерального директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 24.06.2024 року провадження по справі відкрито.
19.07.2024 року від представника третьої особи Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю.
07.08.2024 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
У судове засідання призначене на 17.09.2024 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Судова повістка направлена на адресу реєстрації відповідача повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в даному випадку є належним сповіщенням.
Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.
Статутом Об`єднання затвердженим Загальними зборами Засновників Об`єднання згідно Протоколу №1 від 05.04.1999 р. передбачено, що генеральний директор обирається Загальними Зборами Учасників терміном на 5 років (п. 8.5.).
Відомості про позивача як керівника Об`єднання містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).
Позивач вказує, що фактично трудові відносини ОСОБА_2 з Об`єднання припинені. Об`єднання не здійснює господарську діяльність, винагороду керівнику за займану посаду не сплачує.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою припинення трудових відносин з Об`єднанням 05.06.2024 року позивач за допомогою органів поштового зв`язку направив на адресу Виробничого об`єднання «ЧОРНОМОРПРОМТЕХМОНТАЖ» цінним листом з описом вкладення заяву про звільнення з посади генерального директора за власним бажанням з 17.06.2024 року в порядку статті 38 КЗпП України
Станом на 17.06.2024 р. направлені учасникам листи відповідно до трекінгу Укрпошти знаходяться у точці видачі з 06 та 07 червня 2024 р. та не отримані адресатами.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У пункті 1 частини 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з частино 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
З урахуванням положень частини 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації щодо У пункті 4 частини 1 статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
За змістом положень статті 38 КЗпП України, статті 145 ЦК України, статей 58, 59, 60, 62 Закону України "Про господарські товариства", ст. 39 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву керівника товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника товариства та створення нового виконавчого органу.
Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Враховуючи порушення права Позивача на належне припинення трудових відносин із Відповідачем, яке полягає у не внесенні (не виключенні) інформації до ЄДРЮФОП про Позивача як керівника Відповідача, обраний стороною Позивача спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.
Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав в обраний ним спосіб.
Згідно з частиною 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства/підприємства/ кооперативу (директор), як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням.
Разом з тим, особливість звільнення директора (керівника) полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства та підлягає державній реєстрації у ЄДРЮФОП.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У даному випадку, не проведення Відповідачем процедури реєстрації змін у ЄДРЮФОП, неможливість членів об`єднання на проведення загальних зборів, прийняття рішень про прийняття нових членів чи обрання нового керівника Кооперативу, не проведення ними процедури ліквідації об`єднання, не може порушувати трудові права Позивача і є підставою для звернення до суду із даним позовом про виключення інформації про Позивача як керівника об`єднання з ЄДРЮФОП.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є припинення правовідношення.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У відповідності до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Таким чином, оскільки судом встановлені факти, з якими закон пов`язує припинення трудових відносин, суд приходить до висновку, що трудові відносини позивача з відповідачем є припиненими, з підстав, встановлених ст. 38 КЗпП України. Отже, позовні вимоги слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 200 ч.3, 206, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Виробничого об`єднання «Чорноморпромтехмонтаж», третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради про визнання трудових відносин припиненими задовольнити.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 23.09.2024 року.
Суддя А.В. Науменко