ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/158/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/64/14-ц Категорія: 304090000 Харченко Л. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретарів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_3 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом, в мотивування якого зазначало, що 29 січня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, на підставі якого Банк надав останньому кредит у розмірі 376000,00 доларів США на термін до 28 січня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12, 5 % в рік на суму залишку заборгованості по кредиту.

ОСОБА_3 зобов`язувався погашати кредит з 25 по останній робочий день поточного місяця рівними частинами в розмірі 3292 доларів США, що складається із суми щомісячного платежу по кредиту та відсотків.

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, що був укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 .

Так як відповідач не виконав умови кредитного договору, порушив строки повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з нього заборгованість по кредитному договору, яка станом на 19 грудня 2013 року становить 2445224,10 грн.

20 березня 2014 року ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступника позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» м. Київ, оскільки ТОВ «Кредекс Фінанс» передав свої права ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» за правочином.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість по кредиту в розмірі 2445224,10 грн. та судові витрати в розмірі 3441,00 грн., а всього 2448665,10 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що банк взяті по договору обов`язки виконав та надав відповідачу кредит, а ОСОБА_3 свої обов`язки не виконав, не сплатив кредит та проценти у встановлені договором та графіком строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Оскільки ОСОБА_3 порушив умови договору і прострочив повернення кредиту, а тому суд дійшов висновку про стягнення заборгованості по кредитному договору та процентів за користування кредитом на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 2445224,10 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, просив його скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2009 року у справі №2-147/09 розірвано кредитний договір №09-08 укладений 29 січня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Черкаської філії заборгованість по кредиту в сумі 3 067 993,05 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ ВТБ банк в особі Черкаської філії судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення набрало законної сили 16 березня 2009 року.

Таким чином, кредитор звернувшись з позовом і, отримавши заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2014 року по справі №703/64/14-ц, повторно стягнув заборгованість за кредитним договором №09-08 укладеним 29 січня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 заборгованість за яким вже була стягнута рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2009 року по справі №2-147/09 та яке набрало законної сили.

Зазначає, що провадження підлягає закриттю у зв`язку з наявністю судового рішення постановленого з приводу між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2024 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» в якості правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

В судове засідання апеляційного суду позивач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, що 29 січня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №09-08, де Банк надав йому кредит у розмірі 376000 доларів США на термін до 28 січня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12, 5 % в рік на суму залишку заборгованості по кредиту.

ОСОБА_3 зобов`язався погашати кредит з 25 по останній робочий день поточного місяця рівними частинами в розмірі 3292 доларів США, що складається із суми щомісячного платежу по кредиту та відсотків.

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, що був укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 .

В позовній заяві зазначено, що за весь час прострочення грошового зобов`язання від 24.12.2012 року до моменту подачі позовної заяви 19.12.2013 року сума заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Кредекс Фінанс» за договором №09-08 від 29 січня 2008 року складає 2445224,10 грн., з яких:

-2374926,28 грн. заборгованість по договору відступлення 2201041,20 грн. прострочене тіло кредиту + 173885,08 грн. прострочені відсотки);

-70297,82 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно з частиною 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2009 року, яке долучено до апеляційної скарги відповідачем, розірвано кредитний договір №09-08 укладений 29 січня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ ВТБ Банк в особі Черкаської філії заборгованість по кредиту в сумі 3 067 993,05 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ ВТБ банк в особі Черкаської філії судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Колегія суддів для забезпечення встановлення об`єктивних обставин у справи та повноти судового розгляду вважає за доцільне долучити вказаний доказ до матеріалів справи.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Колегією суддів установлено рішенням суду від 03 березня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №09-08 від 29 січня 2008 року у розмірі 3067993,05 грн. та розірвано кредитний договір.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином у 2009 році банк скористався своїм правом на дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором та розірвання договору, звернувшись до суду із відповідним позовом, який задоволено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2009 року у справі №2-147/09.

Використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором банк змінив строк виконання зобов`язання та крім того, договір було розірвано.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У січні 2014 року правонаступник ВАТ ВТБ Банк ТОВ «Кредекс Фінанс», яке в подальшому відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про стягнення простроченого тіла кредиту у сумі 2201041,20 грн., прострочених відсотків у сумі 173885,08 грн., 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України у сумі 70297,82 грн.

Отже, установлено, що кредитним договором №09-08 заборгованість за тілом кредиту та відсотками стягнута достроково і задоволення вимоги до стягнення у даній частині призводять до подвійного стягнення боргу з відповідача.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2024 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» в якості правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Таке рішення судом прийняте у зв`язку з відповідною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та наявних в матеріалах справи договору про відступлення права вимоги №127/ФК-15 від 26 березня 2015 року та відповідного Додатку до цього договору.

Щодо вимог про стягнення 3% річних згідно статті 625 ЦК України, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що позивач, крім вимог про стягнення тіла кредиту та відсотків, посилався на статтю 625 ЦК України та просив стягнути 3% річних за період з 24.12.2012 року по 19.12.2013 року у розмірі 70297,82 грн.

Установивши, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від

03 березня 2009 року у справі № 2-147/09 заборгованість за кредитом стягнута, але кредитне зобов`язання не виконано, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду про стягнення заборгованості та розірвання договору, засвідчило зокрема зміну строку дії договору кредиту, оскільки звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, тому право кредитора нараховувати проценти за договором кредиту припинилося; кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У той же час, матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості відповідача станом на час подання даної позовної заяви, оскільки Витяг з Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 241212ів від 24 грудня 2012 року не є належним доказом, який вказує на суму залишку боргу як по тілу кредиту, так і по відсоткам.

З огляду на зазначене колегія суддів доходить висновку, що визначений розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦК України є недоведеним належними та допустимими доказами у справі.

Щодо тверджень відповідача про необхідність закриття провадження у справі, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Установлено, що предмети позовів заявлених ВАТ ВТБ Банк у 2009 році у справі №2-147/09 та ТОВ «Кредекс Фінанс» (правонаступник ТОВ «Грифон Капітал») 2014 році у справі №703/64/14-ц не є тотожними, тому підстав для закриття провадження не вбачається.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Згідно з частиною 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів апеляційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є частково обґрунтованою і наведені в ній доводи дають підстави для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, а тому він підлягає компенсації відповідачу за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал».

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 5161,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2023 року.

Судді: