Справа № 444/942/24
Провадження № 2/444/580/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

12 квітня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 68,8 м. кв., житловою площею 60,0 м. кв., допоміжна площа 8,8 м. кв. з господарськими будівлями: літня кухня, 3 (три) сараї, вбиральня, погріб, літня кухня та споруди: ворота з хвірткою, огорожа, колодязь.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її дошлюбним прізвищем є « ОСОБА_3 », її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 .

Господарство за адресою АДРЕСА_1 , станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належало до колгоспного двору, головою та єдиним членом колгоспного типу двору був ОСОБА_2 , 1927 року народження, а тому будинок (колишній колгоспний двір) повністю належав ОСОБА_2 на праві власності.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач зазначає, що вона як дочка ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, оскільки заповіт від імені батька не посвідчувався.

Так як вона була зареєстрована та постійно проживала разом із батьком, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Позивач стверджує, що внаслідок її звернення до нотаріуса у Жовківській державній нотаріальній конторі Львівської області 27.02.2023 року було зареєстровано після смерті ОСОБА_2 спадкову справу № 65/2023, 25.04.2023 року їй вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , 1927 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , яке зареєстроване в реєстрі за № 458, на право на земельну частку (пай), загальною площею 0,31 га, що є у колективній власності СП «Полісся» Львівського району Львівської області і належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 09 серпня 2012 року за № 7030.

Однак, постановою № 123/01-16 від 01 лютого 2024 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що нею не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

Позивач зазначає, що право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог чинного на той час законодавства в погосподарській книзі Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області. Водночас правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

Позивач посилається на те, що її батькові, ОСОБА_2 , належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові та єдиному членові колгоспного типу двору, а тому вона вважає, що її право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 12 квітня 2024 року о 09 год. 00 хв. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію спадкової справи № 65/2023, номер у Спадковому реєстрі 70319009, яка зареєстрована 27 лютого 2023 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у яких просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача - Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому міська рада зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого нотаріальна контора була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якому нотаріальна контора зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того на виконання вимог ухвали суду із Жовківської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи 65/2023, яка зареєстрована 27 лютого 2023 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Добросин, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 25 червня 2003 року (арк. спр. 10-11).

Своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » позивач ОСОБА_1 змінила на прізвище « ОСОБА_5 » внаслідок укладення шлюбу 14.05.1988 року у Любельській сільській раді Жовківського району Львівської області із ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 07. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині « ОСОБА_5 », що підтверджується викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , яке видане Любельською сільською радою Жовківського району Львівської області 14 травня 1988 року (арк. спр. 14).

Батьком позивачки є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 , що встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , яке видане 02 жовтня 1967 року сільським ЗАГС села Любеля Жовківського району Львівської області (арк. спр. 15).

Викладеним у виписці з погосподарської книги № 5 (1985-1990 роки) по Любельському старостинському округу № 8 села Любеля Жовківської міської ради (Любельська сільська рада), яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 29.01.2024 року, стверджується, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_5 , станом на 30.06.1990 року належало до колгоспного двору, станом на 30.06.1990 року головою та єдиним членом колгоспного типу двору був ОСОБА_2 , 1927 року народження (арк. спр. 16).

З виписки з погосподарської книги № 9 (1991-1995 роки) по Любельському старостинському округу № 8 села Любеля Жовківської міської ради (Любельська сільська рада), яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 05.02.2024 року, встановлено, що господарство за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_6 , станом на 15.04.1991 року належало до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року головою та єдиним членом колгоспного типу двору був ОСОБА_2 , 1927 року народження (арк. спр. 17).

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Оскільки будинок, який станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою та єдиним членом колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 , то відповідно зазначений будинок (колишній колгоспний двір) повністю належав ОСОБА_2 на праві власності.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28 березня 2012 року у Любельській сільській раді Жовківського району Львівської області було зроблено відповідний актовий запис за № 11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , яке видане Любельською сільською радою Жовківського району Львівської області 28 березня 2012 року (арк. спр. 18).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З довідки № 08/80, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 05.02.2024 року, вбачається, що заповіт від імені громадянина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Любельській сільській раді не посвідчувався (арк. спр. 19).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1 , як дочка ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Викладеним у довідці №08/79, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 05.02.2024 року, стверджується, що ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 (арк. спр. 20).

З довідки № 08/81, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 05.02.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 проживала і була зареєстрована разом з батьком, ОСОБА_2 , до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_1 та вели спільне господарство (арк. спр. 21).

Оскільки позивач була зареєстрована та постійно проживала разом із батьком, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З довідки № 19-06/140, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 20.02.2024 року, встановлено, що станом на 25.03.2012 року, тобто на день смерті ОСОБА_2 , з ним були зареєстровані ОСОБА_1 , 1967 року народження, його дочка, ОСОБА_6 , 1967 року народження, зять, ОСОБА_7 , 1964 року народження, внук (арк. спр. 22).

Дружина ОСОБА_2 , а мати позивачки - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто ще до його смерті, про що в Книзі реєстрації смертей 03.12.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за № 25, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , яке видане Любельською сільською радою Жовківського району Львівської області 03.12.2008 року (арк. спр. 23).

24.11.2011 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії ВРО № 441387, яке зареєстроване в реєстрі за № 3325 (арк. спр. 24). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), загальною площею 1,44 га, що є у колективній власності СП «Полісся» Жовківського району Львівської області і належав померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією 10 листопада 2011 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 10 листопада 2011 року за № 6459.

Факт видачі позивачу даного свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 підтверджує те, що ОСОБА_1 прийнято спадщину після смерті її матері.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після його смерті, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем з матеріалів справи під час розгляду справи судом не встановлено.

Позивач ОСОБА_1 27 лютого 2023 року звернулася у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі чого було заведено спадкову справу № 65/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71612594 від 27.02.2023 року (арк. спр. 25).

25.04.2023 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , 1927 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , яке зареєстроване в реєстрі за № 458 (арк. спр. 26). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), загальною площею 0,31 га, що є у колективній власності СП «Полісся» Львівського району Львівської області і належав померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 09 серпня 2012 року за № 7030.

Однак, постановою № 123/01-16 від 01 лютого 2024 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що позивачем не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства в погосподарській книзі Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 305, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 19 січня 2024 року, встановлено, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилася.

З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 16 січня 2024 року, та з довідки-характеристики № 899, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 19.02.2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , встановлено, що рік побудови житлового будинку 1988, загальна площа житлового будинку 68,8 м. кв., житлова площа 60,0 м. кв., допоміжні приміщення: веранда, площею 8,8 м.кв. При будинку є господарські будівлі: літня кухня, 3 (три) сараї, вбиральня, погріб та літня кухня та споруди: ворота з хвірткою, огорожа, колодязь.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом смерті батька, ОСОБА_2 , прийняла після його смерті спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із ним на день смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем не встановлено.

Оскільки батькові позивача, ОСОБА_2 , належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові та єдиному членові колгоспного типу двору, а право власності на такий підтверджується записами в погосподарській книзі, суд дійшов висновку, що за позивачем ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 належить визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч. 3 ст. 200, ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 68,8 кв.м, житлова 60,0 кв.м, допоміжні приміщення 8,8 кв.м., з господарськими будівлями: літня кухня, три сараї, вбиральня, погріб, літня кухня та споруди: ворота з хвірткою, огорожа, колодязь, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19.04.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.