Житомирський апеляційний суд
Справа №275/244/24 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №275/244/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Лівочки Л.І.

встановив:

У лютому 2024 року Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором №42513-01/2023 в розмірі 58 500,00 грн, з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 43 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № 00275-02/2023 в розмірі 45 200,00 грн., з яких: 11 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

На обґрунтування позову вказувало, що 31 січня 2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №42513-01/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.7 кредитного договору.

01 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00275-02/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п.7 кредитного договору.

30 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» (колишня назва ТОВ «ФК «Інвеструм») та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30082023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 30082023/1 від 30 серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №42513-01/2023 в розмірі 58 500,00 гр.н, з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 43 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; та за кредитним договором № 00275-02/2023 в сумі 45 200,00 грн., з яких: 11 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повній мірі доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів за вищезазначеними договорами та наявності відповідної заборгованості за ними.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачкою кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

На підтвердження суми заборгованості по кредитним договорам позивачем до позовної заяви було долучено Розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які було виготовлено представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», та які підтверджують факт, що після переуступлення прав вимоги за даним кредитним договором, позивачем не здійснювалося додаткових нарахувань. Тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути ту кредитну заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором.

Слід зауважити, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надаючи відповідь на відзив наголосило суду першої інстанції, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» після отримання відзиву, звернувся до ТОВ «ФК «Інвеструм» з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо додаткових доказів, а ТОВ «ФК «Інвеструм» надав відповідні докази, а саме, розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які були долучені до відповіді на відзив. Однак, судом першої інстанції не взято до уваги та винесено відповідне рішення, з тексту якого, можна дійти висновку, що відповідь на відзив взагалі судом не взята до уваги, що в свою чергу порушує право позивача на доступ до правосуддя.

Зазначає, що в даному випадку кредитні договори були підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цих договорів. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. В даному випадку ненадання кредитних коштів позичальнику є істотним порушенням умов вищезазначених договорів. Однак, наголошує на тому, що вищезазначені договори укладені з відповідачем в судовому порядку не були розірвані. Крім того, вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.

Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачка категорично заперечує щодо факту отримання коштів за договорами №42513-01/2023 від 31.01.2023 та №00275-02/2023 від 01.02.2023. Відповідачка зв`язувалась з позивачем в телефонному режимі для отримання виписки по рахунку, або надання інших бухгалтерських документів, з метою з`ясування підстав звернення з даним позовом, так як вона не отримувала кредитних коштів за вищевказаними договорами, однак позивач повідомив, що не має можливості цього зробити.

Зазначає, що в даному випадку при зверненні до суду з позовом стороною позивача не було надано жодного доказу на підтвердження здійснення позикодавцем перерахування ОСОБА_1 позики у вказаних в договорах розмірах. Зі змісту наданих до суду договорів позики неможливо встановити на який саме рахунок позичальника та яким чином була перерахована позика. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику. Крім того, надані позивачем розрахунки заборгованості є документами, що складені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачкою було отримано грошові кошти у позику і в неї виникла заборгованість.

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» подав до суду заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що на підтвердження заявлених позовних вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копії відповідних кредитних договорів, договорів факторингу із відповідними додатками та розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які відповідачка належними доказами не спростувала Зазначена заборгованість, як і отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, зокрема розрахунками заборгованості та відповідним копіями вказаних договорів, в яких відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачці коштів у погодженому розмірі.

Додає, що в судовому порядку вказані договори не розірвані. Крім того, у відповідності до вимог статті 193 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов, зокрема в даному випадку про недійсність кредитних договорів. Однак, ОСОБА_1 жодних заперечень щодо позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» не наведені та не подано жодних заяв по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №42513-01/2023, згідно умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 24.02.2023 року. Дата надання кредиту 31.01.2023 року. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства (а.с.6-9).

Вказаний договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W991.

Одночасно з договором про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору від 31.01.2023, а саме графік платежів, зі змісту якого вбачається дата видачі кредиту: 31.01.2023, дата платежу 24.02.2023 (25 днів); сума кредиту 15 000,00 грн., проценти 7 500,00 грн. Загальна вартість кредиту 22 500,00 грн. Також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.10-11).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №42513-01/2023 від 31.01.2023 за період з 30.08.2023 року по 31.01.2024 року заборгованість відповідачки станом на 31.01.2024 року складає 58 500 грн. (а.с.12).

01 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №00275-02/2023, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 11 300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 25.02.2023 року. Дата надання кредиту 01.02.2023 року (а.с.13-16).

Вказаний договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W5062.

Одночасно з договором про надання фінансового кредиту №00275-02/2023 сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору від 01.02.2023 року, а саме графік платежів, зі змісту якого вбачається: дата видачі кредиту: 01.02.2023 року, дата платежу 25.02.2023 року (25 днів); сума кредиту 11300,00 грн., проценти 5650,00 грн. Загальна вартість кредиту 16950,00 грн . Також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.17-18).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №00275-02/2023 від 01.02.2023 року за період з 30.08.2023 року по 31.01.2024 року заборгованість відповідачки станом на 31.01.2024 року складає 45200,00 грн. (а.с.21).

30 серпня 2023 року між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30082023/1, відповідно до умов якого ТОВ «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвеструм Груп» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників .

Згідно з п.1.1, п.1.2 договору факторингу №30082023/1 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.22-24).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №30082023/1 від 30 серпня 2023 року ТОВ «Інвеструм Груп» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників кількістю 4967, після чого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги заборгованості до боржників, в тому числі і заборгованість за кредитними договорами відповідача ОСОБА_1 (а.с.25).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №30082023/1 від 30.08.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договорами - а саме: №42513-01/2023 від 31.01.2023 року в сумі 58 500,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43 500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, та за №400275-02/2023 від 01.02.2023 року в сумі 45 200,00 грн., з яких: 11 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33900,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.26).

30 серпня 2023 року на адресу ОСОБА_1 від ТОВ «Інвеструм Груп» було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит (а.с.20).

02 березня 2023 року ОСОБА_1 було підписано заявку на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №00275-02/2023 від 01.02.2023 на термін 10 днів, а також 02 березня 2023 укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №00275-02/2023 від 01.02.2023 (а.с.19).

На підтвердження наявності заборгованості у відповідачки, позивачем надано розрахунки заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31 січня 2023 року та №00275-02/2023 від 01 лютого 2023 року, які складені первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм» (а.с.90-95).

Відмолюючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами наявності у ОСОБА_1 заборгованості, заявленої позивачем до стягнення.

Колегія суддів не погоджується із таким висновок суду, виходячи із наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів приходить до висновку про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами відступлення прав вимоги.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів. Зазначені договори недійсними не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких ці правочини можуть бути визнані недійсними (оспорювані) за відсутності оспорення або визнання їх недійсними у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31.01.2023 року сторони встановили строк кредитування 25 днів, тобто до 24.02.2023 року.

Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №00275-02/2023 від 01.02.2023 року сторони встановили строк кредитування 25 днів, тобто до 25.02.2023 року.

Після закінчення строків, визначених у договорах про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31.01.2023 року та №00275-02/2023 від 01.02.2023 року, ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

У подальшому ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 за договорами про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31.01.2023 року та №00275-02/2023 від 01.02.2023 року.

За таких обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за кредитними договорами, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути неповернутий кредит і проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (25 днів) за обома договорами про надання фінансового кредиту.

Матеріали справи не містять даних щодо продовження (пролонгацію) ОСОБА_1 строку дії кредитних договорів.

Водночас із розрахунків заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31 січня 2023 року та №00275-02/2023 від 01 лютого 2023 року, які складені первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм» (а.с.90-95) слідує, що ТОВ «ФК ЄАПБ» пред`явило ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 31 січня 2023 року по 25 травня 2023 року (по договору №№42513-01/2023) та із 01 лютого 2023 року по 09 червня 2023 року (по договору №00275-02/2023), тобто які були нараховані після закінчення обумовленого договорами строку кредитування.

Оскільки первісним кредитором нараховано проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, то суд вважає, що підстави для стягнення цих процентів з відповідачки відсутні.

Враховуючи розмір неповернутого кредиту, розмір процентної ставки та строк кредитування, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість: за договором про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31.01.2023 в розмірі 22 500,00 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15000,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 7 500,00 грн.; - за договором про надання фінансового кредиту №00275-02/2023 від 01.02.2023 в розмірі 19 775,00 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 300,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 8 475,00 грн.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., за подачу апеляційної скарги 4 542,00 грн., а тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (41%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 103,70 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: вул. Симони Петлюри, 30, м. Київ, 01032) суму заборгованості:

- за договором про надання фінансового кредиту №42513-01/2023 від 31.01.2023 в розмірі 22 500,00 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15000,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 7 500,00 грн.;

- за договором про надання фінансового кредиту №00275-02/2023 від 01.02.2023 в розмірі 19 775,00 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11300,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 8 475,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 103,70 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді