Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1565/24
Проавдження№2/572/701/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2024 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області - у складі судді Довгого І.І.,
за участю секретаря судових засідань Тарасюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач є потерпілим у кримінальному провадженні.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , якій він довіряв, покладався на її порядність та очікував отримати гроші, які йому належали.
Знайомі та друзі позивача неодноразово розпитували про факт привласнення його грошей це все спричинило душевні страждання, які виникли відразу після події та продовжують мати місце і по даний час. Внаслідок даної події істотно змінився спосіб життя, ОСОБА_1 змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так як повинен був заробляти кошти на проживання. Вказує, що відповідачка жодного разу не попросила у нього вибачення, жодних збитків не відшкодувала та відшкодувати не намагалася.
Розмір заподіяної моральної шкоди у грошовому еквіваленті оцінив в 5000 гривень.
В зв`язку з тим, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної та майнової шкоди він звернувся до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена у відповідності до ст. ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.
Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, яка не з`явилася в судове засідання.
Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 05.04.2023 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 05.05.2023 року.

Згідно вироку встановлено, що ОСОБА_4 шляхом обману заволоділа належними ОСОБА_1 грошовими коштами в сумі 700 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 15.10.2022 року становить 24941,42 грн., чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог статті 1177 ЦК України, шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень пункту 2 Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; глибини моральних страждань як нестерпний, душевний біль руйнівної для здоров`я сили; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені; довічні негативні наслідки для них.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує необхідність відвідування органу досудового розслідування та суду, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так як повинен був заробляти кошти на проживання .

Таким чином, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено заподіяння відповідачем шкоди, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує її доведеність вироком суду в кримінальному провадженні, а моральної - враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини та вважає, що розмір морального відшкодування слід визначити в розмірі 3000 грн., саме така сума є достатньою та справедливою компенсацією для позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі ст. ст. 22, 23, 1166, 1168, ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24941 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одну) грн. 42 (сорок дві) копійки матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) копійок судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складене 23 вересня 2024 року.

Суддя: