ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Чернівці Справа № 715/539/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Паучек І.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кінащук Надія Миколаївна, приватний нотаріус Чернелюх Людмила Василівна,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Цуркана В.В., дата виготовлення повного тексту рішення суду 20 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про припинення іпотеки та скасування заборони відчуження іпотечного майна.

В обґрунтування позову зазначила, що 21.03.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №014/0007/82/39268, на підставі якого ним було отримано кредитні кошти в розмірі 25 500 дол. США на строк до 20.03.2017 року. На забезпечення виконання даних зобов`язань в іпотеку банку ОСОБА_1 передано житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки №011/0007/20736.

У зв`язку з цим до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відповідні записи.

Вказує, що вона є власником житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності.

28.04.2023 року між АТ «Раффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-60 та того ж дня АТ «Оксі Банк» Провадження №22-ц/822/745/24

відчужило вказане право вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» згідно договору №114/2-60-1, за яким останнє набуло право вимоги за кредитним договором №014/0007/82/39268 від 21.03.2007 року, укладеного між АТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.11.2023 року відмовлено ТОВ «Цикл Фінанс» у заміні стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-49/10, виданим на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.01.2010 року.

Зазначала, що 03.02.2016 року Глибоцьким РВДВС відмовлено заявнику у відкритті виконавчих проваджень, поданих на виконання зазначеного вище рішення суду, а на час звернення до суду строк пред`явлення виконавчих документів сплинув, видані виконавчі листи на примусовому виконанні не перебувають, що вказує на те, що потреба в продовженні строку іпотеки відпала.

Враховуючи наведене, просила суд:

визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 21.03.2007 року №1359, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею, посвідченим 21.03.2007 року приватним нотаріусом Кінащук Н.М. за реєстровим номером 4673264;

скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , запис про що міститься в ЄРЗВОНМ за реєстраційним номером обтяження №4673264, зареєстроване 21.03.2007 року приватним нотаріусом Кінащук Н.М. та виключити такий запис з реєстру;

скасувати обтяження у вигляді іпотеки щодо нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , запис про що міститься в Державному реєстрі іпотек №50249369, зареєстровано 21.03.2007 року приватним нотаріусом Черленюк Л.В., виключивши такий запис із реєстру;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій наводяться обставини та доводи, викладені в самій позовній заяві.

Вказує, що ТОВ «Цикл Фінанс» вичерпало всі законні можливості та правові способи отримання права на власність іншої особи, а також вказане ТОВ не може бути іпотекодержателем, оскільки відсутня правова підстава.

На підставі наведеного, просить оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні заяви скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову вказав, що ОСОБА_3 не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, доказів на користь протилежного до суду надано не було. Отже, відсутні підстави для припинення іпотеки на спірні об`єкти нерухомого майна, а наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Крім того, навіть сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу, а Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Стосовно аргументу представника позивачки про те, що на даний час строк пред`явлення виконавчих документів, виданих на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.01.2010 року у цивільній справі №2-49/10, сплинув, а тому на даний час правові підстави для продовження дії іпотеки відпали, суд зазначив, що ця обставина жодним чином не звужує обсяг прав і обов`язків кредитора за кредитним та іпотечним договором. Також сам факт сплину строків давності, встановлених ЦК України, позбавляє кредитора виключно права на судовий захист своїх порушених прав, проте не позбавляє права кредитора захистити свої права іншим передбаченим Законом способом. При цьому, ЗУ «Про іпотеку» не визначено строку, в межах якого іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки.

Суд також звернув увагу на те, що представник позивачки так і не вказав у позовній заяві або в судовому засіданні конкретну норму Закону, на підставі якої вона вважає можливим припинити спірну іпотеку.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 21 березня 2007 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/0007/82/39268, згідно умов якого банк зобов`язався надати останньому кредит у розмірі 25500 доларів США строком до 20.03.2017 року, а ОСОБА_3 зобов`язався належним чином використати та повернути банку отриманий кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісії.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 березня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки №011/0007/20736, предметом якого визначено: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 119,50 кв.м., житловою 76,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.07.2000 року житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 22.07.2005 року було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок житловою площею 76,80 кв.м., загальною площею 119,50 кв.м. В реєстрі також наявний запис від 21.03.2007 року про накладення обтяження на це майно у вигляді іпотеки (а.с.8-9).

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2019 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0007/82/39268 від 21.03.2007 року в сумі 4002 долари США 68 центів, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 119,50 кв.м., житловою 76,80 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» понесені по справі судові витрати.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року вищевказане рішення суду скасовано, а у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, вказана постанова залишена без змін постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року (а.с.71-83).

28 квітня 2023 року між AT «Райффайзен Банк» та AT «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-60, на підставі якого AT «Оксі Банк - набуло право вимоги за кредитним договором №014/0007/82/39268 від 21 березня 2007 року, який було укладено між AT «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 , та того ж дня між AT «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-60-1, на підставі якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 014/0007/82/39268 від 21 березня 2007 року, який було укладено між AT «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 (а.с.13-21).

Крім іншого, ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «Цикл Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено.

У зазначеній ухвалі, крім іншого, встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.01.2010 року по справі №2-49/10 з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0007/82/39268 від 21.03.2007 року в розмірі 22 784,15 дол США та понесені судові витрати.

З відповіді Глибоцького РВ ДВС на запит суду від 28.11.2023 року вбачається, що 03.02.2016 року заявнику при пред`явленні виконавчих листів №2-49 від 09.03.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с.83-87).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17).

Результат тлумачення приватно-правових норм (матеріальних і процесуальних), оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16 та Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20.

Верховний Суд зауважує, що порушення права особи пов`язане з позбавленням її можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконані робочу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

За змістом частини третьої статті 593 ЦК України припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом статті 11 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки встановлені статтею 17 ЗУ «Про іпотеку». Так, за частиною першою цієї статті іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, припинення обтяження та вилучення запису, позивач посилалася на пропуск строку пред`явлення виконавчого документу до виконання з боку стягувача, вважаючи вказане підставою для задоволення позову.

Зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що позивач, звертаючись до суду, обґрунтовував свої вимоги припиненням саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто похідного зобов`язання.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.01.2010 року по справі №2-49/10, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0007/82/39268 від 21.03.2007 року в розмірі 22 784,15 дол США та понесених судових витрат, як і іпотечного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 .

Крім іншого, ОСОБА_1 не позбавлена можливості в добровільному порядку виконати рішення суду.

За вказаного можна дійти висновку, який випливає прямо зі спеціального закону, що визначає виключні підстави для припинення іпотеки. Основними є: припинення через виконання основного зобов`язання; звернення стягнення на іпотеку; визнання недійсним іпотечного договору. До вказаного переліку не відноситься припинення іпотеки через сплив строків пред`явлення виконавчого документу до виконання. При цьому, так як пропуск вказаних строків не призводить і до припинення основного зобов`язання, то іпотеку не можна припинити за таких обставин.

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні вимоги про визнання припиненою іпотеки, як і наслідок відмови в задоволенні решти вимог, що є похідними.

Як наслідок, підстави для виключення відповідних записів в Державному реєстрі іпотек та запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанстка

І.М. Литвинюк