ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9000/24 Справа № 213/5613/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

24 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

справа № 213/5613/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Мазуренко В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 травня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що з 26 листопада 2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між ними не існує взаємопорозуміння, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року позов задоволено, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 листопада 2016 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 852.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позовна заява позивача не містить ні дати фактичного припинення шлюбних відносин, ні дійсних причин припинення шлюбних відносин. Причина розірвання шлюбу, зазначена в позові позивачем, а саме сварки, не є дійсною причиною припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим відповідачем не визнавались обставини, викладені в позові і відповідач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку загального провадження, однак суд, на переконання відповідача, безпідставно відмовив в задоволені вказаного клопотання.

Апелянт зауважує на тому, що встановлення як причин, так і часу фактичного припинення шлюбних відносин має для сторін у справі вагоме значення, крім того він бажає примиритися заради інтересів їх спільної з позивачкою дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

17 вересня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про надання подружжю строку на примирення яке обґрунтоване тим, що сторони у справі мають малолітню доньку і ОСОБА_2 бажає зберігти сім`ю.

Крім того, 17 вересня 2024 року адвокат Котляр Т.В., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подала заяву про надання подружжю строку на примирення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про надання сторонам строку для примирення.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За правилами статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При вирішенні позовів про розірвання шлюбу слід уникати формалізму, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене статтею 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду, особливо за наявності неповнолітніх дітей (пункт 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Враховуючи заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, наявність клопотання відповідача про надання строку на примирення, що свідчить про його прагнення зберегти сім`ю, з метою вжиття заходів до примирення подружжя і збереження сім`ї, з урахуванням того, що у сторін по справі є малолітня донька, права якої мають враховуватись і яка має право на зростання у повній сім`ї, колегія суддів вважає за необхідне на підставі статті 111 СК України вжити заходи щодо примирення подружжя, надавши їм строк на примирення шість місяців.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 253 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі на строк до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись ст. 111 СК України, ст. ст. 251, 253, 258 260, 381 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Клопотання ОСОБА_2 про призначення подружжю строку для примирення, задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 до ОСОБА_2 строк для примирення терміном у шість місяців.

Провадження у цивільній справі зупинити до закінчення даного строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: