СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7589/24

пр. № 2/759/3223/24

24 вересня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Дванадцята київська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Тетяна Вікторівна про зняття арешту зі спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_3 , треті особи: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Дванадцята київська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В., у якому просять зняти арешт, накладений на частку квартири АДРЕСА_1 , належну за життя спадкодавцю ОСОБА_4 , який був накладений на підставі постанови №6-159/18 від 10.09.2004 року, виданої Відділом державної виконавчої служби у Святошинському районі м. Києва (Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) та зареєстрований 16.09.2004 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 1308058.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 , після смерті якого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. було відкрито спадкову справу щодо належної спадкодавцеві частки квартири АДРЕСА_1 . Інша частка вказаної квартири належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Позивачі вказали, що, як рідні дочки спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, що успадкували по частки спірної квартири, що за життя належала їхньому батьку. За життя спадкодавець розірвав шлюб з їхньою матір`ю ОСОБА_3 та іншого шлюбу не укладав. Разом з тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказане спадкове майно накладено арешт на підставі постанови №6-159/18 від 10.09.2004 року, виданої ВДВС у Святошинському районі м. Києва, яка була винесена в рамках виконавчого провадження по сплаті спадкодавцем аліментів ОСОБА_3 на утримання дітей (позивачів). Позивачі вказали, що надати копію вказаної постанови не вбачається можливим, оскільки згідно архівної довідки у приміщенні Київського державного нотаріального архіву сталася пожежа, внаслідок якої відбулося пошкодження та втрата частини нотаріального фонду Дванадцятої київської державної нотаріальної контори за 2004 рік. Згідно листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження щодо виконання вказаної постонови на виконанні у відділі не перебуває та зареєстрованим не значиться, матеріали виконавчого провадження знищені, що позбавляє Відділ можливості зняти арешт, накладений на частину спірної квартири, що належала за життя спадкодавцю. Оскільки державний реєстратор та виконавча служба позбавлені можливості вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного у 2004 році на належну спадкодавцеві частку спірної квартири, позивачі звернулися за захистом своїх прав до суду.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачам строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

На виконання вимог ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року до суду 26 квітня 2024 року надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_3 ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками вручена 14.05.2024 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.55).

Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористалася, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк була повідомлена в ухвалі про відкриття провадження у справі від 01.05.2024 року.

Третім особам Святошинському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі, Державному нотаріусу Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками вручені, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяв по суті спору та/або заперечень від третіх осіб до суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідач та треті особи належним чином повідомлені про розгляд справи, відзив на позовну заяву до суду не надходив, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про зняття арешту із спадкового майна за наявними матеріалами справи.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19 грудня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №24101.

Згідно реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 від 22.04.2022 року, реєстровий номер №1412 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано в рівних долях за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Габрієль Л. Є. 13.02.2022 року №1251.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 31.01.2002 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 17 лютого 2022 року, про що зроблено актовий запис №170.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила ім`я з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові, виданим 19.02.2004 року Віддлом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №18.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. 16.01.2023 рокут відкрито спадкову справу №37/2023, номер у спадковому реєстрі 70145309.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 24.102022 року №313098827 на частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_4 , 16.09.2004 року за №1308058 накладено арешт Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: постанова 6-159/18 від 10.09.2004 року Відділу державної виконавчої служби у Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до відповіді начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) А.М. Василевського від 02.11.2022 року №89174, виконавче провадження по виконанню постанови серії та номер 6-159/18, виданої 10.09.2004 року, за яким боржником є ОСОБА_4 на виконанні у відділі не перебуває, та зареєстрованим не значиться. Відділ позбавлений можливості вжити заходів щодо звільнення майна з - під арешту, оскільки виконавче провадження у відділі не перебуває, матеріали виконавчого провадження знищено.

Згідно архівної довідки від 04.11.2022 року №3013/01-17 виданої завідувачем Київського державного нотаріального архіву Л. Гуль, неможливо видати копію постанови №6-159/18 від 10.09.2004 року, видану Відділом державної виконавчої служби у Святошинському районі м. Києва, яка зберігалася серед документів Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, оскільки 27.07.2007 року у приміщенні Київського державного нотаріального архіву сталася пожежа, внаслідок якої відбулося пошкодження та втрата частини нотаріального фонду Дванадцятої київської державної нотаріальної контори за 2004 рік.

Під час вчинення позивачами нотаріальних дій було виявлено, що вони не можуть оформити спадщину після смерті їхнього батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки встановлено наявність обтяження (арешту нерухомого майна) на належну йому частки квартири АДРЕСА_1 , що є спадковим майном. Позивачі в інший спосіб, крім зняття арешту із спадкового майна в судовому порядку захистити своє порушене право не можуть.

Так, за змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Ураховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, позивачі набули право звернення до суду з позовом, як спадкоємці померлого власника арештованого майна.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями щодо нерухомого майна, на яке у 2004 році було накладено арешт.

Відповідно д ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби у 2004 році, на даний час виконавче провадження завершено, однак, арешт, накладений на майно боржника, знято не було.

На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлого батька позивачів.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачам в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті їх батька.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не можуть, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання.

Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Наявність накладеного обтяження порушує права позивачів на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивачів неможливо.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на спадкове майно, порушується право позивачів на отримання спадщини, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з спадкового майна.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Дванадцята київська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Тетяна Вікторівна, про зняття арешту зі спадкового майна - задовольнитт.

Зняти арешт, накладений на частку квартири АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю ОСОБА_4 , який був накладений на підставі постанови №6-159/18 від 10.09.2004 року, виданої Відділом державної виконавчої служби у Святошинському районі міста Києва (Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) та зареєстрований 16.09.2004 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 1308058.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: вулиця Гната Юри, 9, м. Київ, 03148.

Третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, , адреса: вулиця Гната Юри, 9, м. Київ, 03148.

Третя особа: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Тетяна Вікторівна, адреса: проспект Перемоги, 11, м. Київ, 01135.

Суддя Н.О. Горбенко