Справа № 645/4287/24
Провадження № 2/645/2013/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання - Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), від імені та в інтересах якої, на підставі договору та ордеру, діє представник - адвокат Найда К.В., звернулася до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «СК «Гардіан»: страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника для малолітніх дітей у сумі 241 200,00 грн; відшкодування моральної шкоди у сумі 78 800,00 грн та судові витрати на правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2023 р., близько 04 год. 20 хв. на автодорозі "Харків-Вовчанськ", Харківській обл., Чугуївському р-ні, смт. Старий Салтів в районі перехрестя вул. Харківської та вул. Міжнародної відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій водійка ОСОБА_4 керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки "MITSUBISHI PAJERO SPORT" р.н. НОМЕР_1 рухаючись зі швидкістю 140 км/год діючи необережно, не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впоралась з керуванням транспортного засобу та допустила виїзд на ліве узбіччя з послідуючим перекиданням транспортного засобу. Внаслідок даної ДТП пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від

отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №10-12/2044-С/23 від 20.09.2023 р. внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_5 отримала сполучену травму тіла у вигляді чисельних ушкоджень голови, тулуба та кінцівок, що призвело до смерті. За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області 27.08.2023 р. внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 286-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001001. Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Станом на сьогодні у вказаному кримінальному провадженні проводиться судовий розгляд справи №636/5165/23 Чугуївським міським судом Харківської області. Вказані факти підтверджується Обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001001 щодо ОСОБА_4 та Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 . Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблої, зокрема: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; синові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, малолітні діти потерпілої, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 зазнали шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "MITSUBISHI PAJERO SPORT" р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" (далі- ТДВ "СК"ГАРДІАН"), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214747755 чинного на дату ДТП. Керуючись положеннями Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., 19.10.2023 року представник Позивача повідомив Відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законі України №1961-IV від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування. Проте, станом на дату написання цієї позовної заяви, Відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування у строки встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., що стало підставою для звернення Позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування. загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону України, становить 26 800,00 грн. В сукупності малолітнім дітям загиблої та матері загиблої належить 80 400,00 грн. Шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь малолітніх дітей, в інтересах яких діє опікун позивач, становить 241 200,00 грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. так як граничний ліміт відповідальності по данному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320 000,00 грн., у такому випадку, страхове відшкодування, яке належить для виплати Позивачу становить 320 000,00 грн., яке складається з: 78 800,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.; 241 200,00 грн. в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітніх дітей, встановленого законом п. 27.2. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести, становить 40 000,00 грн.

Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 25.07.2024 року, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження.

28.08.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ТДВ «СК «ГАРДІАН» - Поліщук О.Г., яка діє на підставі довіреності, зазначила, що 15.08.2024 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування, що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 215446 від 15.08.2024 року, № 215447 від 15.08.2024 року. Щодо відшкодування страховою компанією моральної шкоди в сумі 78 800,00 грн, представник зазначила, що матеріали справи містять заяви про виплату страхового відшкодування у розмірі 123 мінімальних заробітних плат на користь матері загиблої, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей, в яких заявлені вимоги про виплату моральної шкоди у розмірі 1/4 ліміту кожному, тобто 60 300,00 грн., з урахуванням частки батька загиблої. Також, представник зазначила про необґрунтованість вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 40 000,00 грн. Обґрунтованими вважали послуги в сумі 4000,00 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Повідомила суду, що відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 241 200,00 грн.

17.09.2024 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» - Поліщук О.Г., яка діє на підставі довіреності, про забезпечення представнику можливості взяти участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через Електронний кабінет з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 18.09.20924 року в задоволенні клопотання відмовлено, в зв`язку із недотримання представником вимог ст. 212 ЦПК України.

У судове засідання 23.09.2024 року представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомлено.

Згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Зважаючи на те, що відповідачем подано відзив на позовну заяву та він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи.

За результатом розгляду справи суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2023 р., близько 04 год. 20 хв. на автодорозі "Харків-Вовчанськ", Харківській обл., Чугуївському р-ні, смт. Старий Салтів в районі перехрестя вул. Харківської та вул. Міжнародної відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій водійка ОСОБА_4 керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки "MITSUBISHI PAJERO SPORT" р.н. НОМЕР_1 рухаючись зі швидкістю 140 км/год діючи необережно, не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впоралась з керуванням транспортного засобу та допустила виїзд на ліве узбіччя з послідуючим перекиданням транспортного засобу. Внаслідок даної ДТП пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №10-12/2044-С/23 від 20.09.2023 р. внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_5 отримала сполучену травму тіла у вигляді чисельних ушкоджень голови, тулуба та кінцівок, що призвело до смерті.

За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області 27.08.2023 р. внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 286-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001001.

Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.).

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно з копією витягу з Централізованої бази даних МТСБУ станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "MITSUBISHI PAJERO SPORT" р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРДІАН" (далі- ТДВ "СК"ГАРДІАН"), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214747755 чинного на дату ДТП.

Відповідно до ст. 22 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., 19.10.2023 року представник Позивача повідомив Відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законі України №1961-IV від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового.

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 60 300,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.; - 241 200,00 грн. в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітніх дітей потерпілої, встановленої п 27.2. ст.27 Закон України №1961-ІV від 01.07.2004 р.

Вказані документи Відповідач отримав 24.10.2023 року, що підтверджується відомостями про дату та час вручення поштового відправлення.

Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України №1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV).

Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або

МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

З матеріалів справи вбачається, що із заявами на виплату страхового відшкодування у строки передбачені законом на час розгляду справи звернулися такі особи: мати померлої в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей загиблої.

Відомостей про заявлення вимог про відшкодування моральної шкоди іншими особами до відповідача матеріали справи не містять, а тому право на отримання страхового відшкодування мають лише ті особи, які подали заяви про свої вимоги у строки встановлені Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. До вказаного висновку прийшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №643/207/16-ц, який викладений у його постанові від 13 березня 2019 року.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_5 є: син - ОСОБА_3 ; дочка - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_1 . Вищенаведені відомості підтверджуються Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 .

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 700 грн.

З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування.

Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону України, становить 26 800,00 грн. В сукупності малолітнім дітям загиблої та матері загиблої належить 80 400,00 грн.

Окрім того, згідно частини 2 статті 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 в редакції чинній на дату пригоди страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував».

У потерпілої, на день її смерті, на утриманні перебували такі члени сім`ї: син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на час смерті матері був малолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження; дочка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час смерті матері була малолітньою, що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, малолітні діти є особами, які мають право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю матері.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів статті 77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі.

Частиною 2 статті 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 700 грн.

Згідно п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тобто, при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону № 1961-ІV).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 241 200,00 грн., який розрахований за формулою: 36 х 6 700,00.

Рішеннями Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області "Про надання, втрату дітьми статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування" від 27.09.2023 №471, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано статус дітей-сиріт. Рішеннями Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області "Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками, звільнення фізичних осіб від обов`язків опікуна, піклувальника" від 27.09.2023 №475, встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_1 над малолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь малолітніх дітей, в інтересах яких діє опікун позивач, становить 241 200,00 грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Тобто з 01.07.2022 р. збільшився ліміт відповідальності страховика до 320 000,00 грн.

Отже, так як граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320 000,00 грн., у такому випадку, страхове відшкодування, яке належить для виплати Позивачу становить 320 000,00 грн., яке складається з: 78 800,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.; 241 200,00 грн. в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітніх дітей, встановленого законом п. 27.2. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.

У відзиві зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги в частині вимог про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника для малолітніх дітей у сумі 241 200,00 грн. На підтвердження чого суду надано завірені копії платіжних інструкцій № 215446 від 15.08.2024 року, № 215447 від 15.08.2024 року.

Позивачка в судовому засіданні факту виплати страхового відшкодування в цій частині також не заперечувала.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»на користь ОСОБА_1 (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 78 800,00 грн відшкодування моральної школи.

Щодо суми судових витрат на надання професійної (правничої) допомоги, які на думку суду підлягають стягненню з відповідачки у цій справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, стороною позивача зазначено, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін з урахуванням значення цієї справи для позивача.

14.10.2023 р. між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Автопоміч Україна" укладено Договір про надання професійної правничої допомоги №Ж 182 від 14.10.2023 р., предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту (в даному випадку Позивачу) правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, по стягненню грошової компенсації за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.08.2023 року близько 04 год. 45 хв. в якій водійка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , керуючи автомобілем марки "MITSUBISHI PAJERO SPORT" р.н. НОМЕР_1 не впоралась з керуванням та допустила перекидання автомобіля. Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від отриманих травм загинула.

Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які позивач очікує понести, становить 40 000,00 грн.

Адвокатське об`єднання є однією із організаційно-правових форм здійснення адвокатської діяльності, основним видом діяльності якого є здійснення діяльності у сфері права (КВЕД № 69.10).

Право на користування професійною правничою допомогою гарантоване кожному громадянину Конституцією України, Цивільним кодексом України, а також іншими нормативно правовими актами, в тому числі і міжнародними, які діють на території України. Саме професійна правнича допомога забезпечує можливість кожному громадянину звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки таке звернення потребує спеціальних знань та навичок в галузі права.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 вищевказаної статті Кодексу передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; провадження№ 12-171гс19). Також у цій постанові вказано, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». У яких ЄСПЛ було визначено, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату, як гонорар, відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої - п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у додатковій постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, у поставі від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц.

Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19)).

Таким чином, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених статтями 137 та 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 15 000, грн.

Питання щодо розподілу судових витрат щодо сплати судового збору суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 137,141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»на користь ОСОБА_1 (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 78 800,00 грн відшкодування моральної школи.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»на користь ОСОБА_1 (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в сумі 15 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь Держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (яка також діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96.

Повне судове рішення складено 24.09.2024 року.

Суддя О.Ю.Алтухова