Справа № 466/9118/23
Провадження № 2/466/1238/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в:

01.09.2023 ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за послуги централізованого опалення, за період з 01.05.2019р. по 31.07.2023р. в сумі 24 467,14 грн. та судових витрат.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , де користується послугами з централізованого опалення.

З 01.12.2021р. з відповідачкою укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання. Згідно умов договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

ОСОБА_4 для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Будинок АДРЕСА_2 , обладнаний будинковим приладом обліку теплової енергії.

Між тим, відповідачка порушила вимоги п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та чинних договорів, а саме не виконала свого зобов`язання щодо оплати за отримані послуги з централізованого опалення, хоча такими користувалась та від них не відмовлялась. Відтак, в неї виникла вищевказана заборгованість та її неправомірні дії призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача.

Внаслідок неправомірних дій відповідачки, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами.

Зважаючи на викладене, змушене звернутись до суду із заявленими вимогами.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05.09.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

19.10.2023р. судом ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.05.2019 по 31.07.2023 в сумі 24 467,14 грн. , а також 2 684,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 23.02.2024р., за заявою представника відповідачки, скасовано заочне рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 19.10.2023р., справу вирішено розглядати в загальному порядку .

Ухвалою суду від 11.06.2024р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

07.02.2024р. представник відповідачки, адвокат Левик С.А., подала відзив на позовну заяву, в якому позов повністю заперечила. Зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» подало до суду позов з порушенням трирічного строку позовної давності. Адже у своїй заяві позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за період з 01.05.2019 по 31.07.2023р., між тим як позов подано до суду лише 01.09.2023р.

Окрім того, з часу придбання квартири по АДРЕСА_3 , а саме з 16.04.2018, відповідачка не користується централізованою будинковою системою опалення, не отримує жодних послуг від ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідно і не отримує рахунків. Також стверджує, що ОСОБА_3 не приєднувалась до умов зазначеного договору та не мала наміру та/або бажання такого укладати. Остання не подавала позивачу заяви-приєднання, не сплачувала рахунків за надану послугу, оскільки така не надавалась, факт отримання послуги відсутній.

Зважаючи на викладене, у задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, зіславшись на викладені в ньому обставини й факти.

Представник відповідачки, адвокат Левик С.А. в судовому засіданні позов заперечила з підстав, що викладені у відзиві та письмових поясненнях.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав (а.с. 12).

Остання придбала помешкання 16.04.2018р. на підставі договору купівлі-продажу квартири , зареєстрованого приватним нотаріусом Львівського МНО Онищак Н.М., № 805.

Як вбачається з копії технічного паспорту, відчужувана квартира АДРЕСА_1 обладнана центральним опаленням. За умовами договору, зокрема п. 1.4 та 1.5 врегульовано, що продавці свідчать, що вони не здійснювали жодних самовільних переобладнань, реконструкцій у квартирі та технічні характеристики об`єкта фактично відповідають тим, що зазначені у технічному паспорті. В свою чергу, покупець, відповідачка у справі , стверджує, що оглянула об`єкт нерухомого майна та технічні характеристики об`єкта фактично відповідають тим, що зазначені у технічному паспорті.

Згідно п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно п. б ст. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово- комунальні послуги» 24 червня 2004 року № 1875-IV, розроблено договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року.

Таким чином, з 01.07.14р. з усіма споживачами ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладався Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Отже, оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, тому між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.

Відтак, з 01.12.2021 року з відповідачкою, як і з іншими мешканцями будинку, є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021.

Згідно умов договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання.

При цьому, відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення відповідачки від оплати послуг у повному обсязі.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.04.2016р. у справі № 6-2951цс15, в якій зазначено наступне «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги».

Зважаючи на викладене, спростовуються доводи відповідачки про те, що вона не приєднувалась до умов зазначеного договору та не мала наміру та/або бажання такого укладати.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 Житлового Кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки вони фактично ними користувалися.

Однак, в порушення вказаних норм Закону та чинних договорів, відповідачка не виконала належним чином свого зобов`язання щодо оплати за послуги з централізованого опалення, у встановленому законом порядку, від них не відмовлялися.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідачки про те, що послуги теплопостачання їй не надаються, з часу придбання квартири по АДРЕСА_3 , а саме з 16.04.2018, вона не користується централізованою будинковою системою опалення, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, при придбані відповідачкою квартири, така була обладнана центральним опаленням , згідно відомостей із технічного паспорту помешкання.

За адресою: АДРЕСА_3 , для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення з 01.07.2014 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 . Про зміну власника, відповідачка не повідомила позивача між тим, з моменту придбання житла , 16.04.2018 по квітень 2019 року вносились кошти за користування наданими послугами, що стверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 15).

Відповідачкою не надано суду доказів, що квартира була від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання у встановленому законом порядку.

Крім того, як встановлено судом, ні відповідачка, ні попередні власники квартири ніколи не зверталася до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про намір від`єднати квартиру від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, не повідомляли про виконання таких робіт з відключення та не надавали акту відключення квартири від мереж теплопостачальної організації та рішення міжвідомчої комісії про надання дозволу на відключення квартири від мережі централізованого опалення з влаштуванням індивідуального у встановленому законом порядку.

Так, згідно п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитись від систем централізованого теплопостачання.

Споживач має право відключитися від систем (мережі централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169 (далі - Порядок №169).

Це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). (підп. 12 п. 4 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830).

Відповідно до п. 4 розділу І Порядку № 169, орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Згідно розділу III Порядку №169, порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП. Заява про відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Для відокремлення (відключення) квартири власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП (п. 4,5,7,8 розділу ІІІ Порядку № 169 ).

Згідно з п. 13 розділу III Порядку №169 перегляд умов або розірвання договору про надання послуги можливий лише після підписання акту про відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому порядку.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази відключення квартири АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку від централізованого опалення , зокрема відсутні рішення міжвідомчої комісії , проект відключення квартири від ПО та ГВП, проект встановлення системи індивідуального теплопостачання у квартирі та акту відключення такої від мереж теплопостачальної організації.

Таким чином, у відповідачки виникла заборгованість за період з 01.05.2019р. по 31.07.2023р., за послуги з централізованого опалення в сумі 24 467,14 грн, згідно розрахунку (а.с. 15).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з централізованого опалення підставний та такий що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, позивачу слід поновити пропущений термін позовної давності звернення до суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Постановою Кабміну від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 12.03.20р. на всій території України встановлений карантин, який продовжено в подальшому до 30.06.2023р.

А згідно п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257. 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово- комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживач повинен здійснювати оплату послуг не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 3.1 Договору приєднання) .

Таким чином, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергової оплати наданих послуг за розрахунковий період й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

В даному випадку нарахування за надані послуги за травень 2019 року, що є початком періоду виникнення заборгованості за позовом, стали заборгованістю з 21.04.2019р., а отже саме цього дня ЛМКП «Львівтеплоенерго» набуло право вимоги, відповідно строк позовної давності за цією вимогою спливає 21.04.2022р., тобто під час дії карантину. А в силу п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦІК України, позовна давність продовжується на строк дії карантину, тобто до 30.0.2023р.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.09.2022а у справі №679/1136/21.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, в силу вимог постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), суд дійшов висновку про доцільність визнання причину пропуску строку позовної давності щодо вимог про стягнення боргу з ОСОБА_3 за період з 01.05.2019 по 31.08.2020 поважною та його слід поновити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 158, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, , суд ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити. Поновити строк позовної давності .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.05.2019 по 31.07.2023 в сумі 24 467,14 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ЛМКП «Львівтеплоенерго», адреса місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул. Д.Апостола, 1, ;

Відповідачка: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення виготовлено 25 вересня 2024 року.

Суддя І. Є. Зима