Провадження № 2/686/4641/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суду Хмельницької області у складі

головуючої-судді Чевилюк З.А.,

секретаря Козубович А.Т.

за участі позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 07.07.2020 року. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та щодо сімейних обов`язків з ведення спільного господарства. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки.

Дитина проживає разом з позивачем. Відповідачка залишила місце спільного проживання; жити однією сім`єю не бажає. Спір між батьками про місце проживання дитини відсутній. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, незважаючи на вік дитини.

Відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідачка не займається матеріальним забезпеченням сина, його вихованням. Повідомила, що дитину не хотіла, бажає влаштувати особисте життя. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Неможливість досудового врегулювання спору обумовило звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволені. Повідомив, що син проживає разом з ним в квартирі, що належить батькам дружини. Він несе витрати по утриманню дитини, займається його вихованням, розвитком, здійснює за ним догляд. Відповідачка самоусунулась та не приймає ніякої участі в житті дитини; проживає окремо.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що не була готова до материнства та не хоче виконувати свої батьківські обов`язки щодо сина. Орган опіки та піклування надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки підставність таких вимог не доведена позивачем. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки. Цей захід тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку батьків неможливо. Органу опіки та піклування не надано інформацію, яка підтверджує винну поведінку матері, свідоме та систематичне нехтування батьківських обов`язків, ухилення від виховання та утримання дитини, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Немає підтвердження, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав змінить життя дитини на краще. Доказів на підтвердження ухилення відповідача від матеріального утримання дитини суду не представлено. Негативний вплив поведінки відповідача на дитину суду не доведено.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню.

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 07.07.2020 року. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та щодо сімейних обов`язків з ведення спільного господарства. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Рішенням суду шлюб розірвано.

Дитина проживає разом з позивачем. Відповідачка залишила місце спільного проживання; жити однією сім`єю не бажає. Спір між батьками про місце проживання дитини відсутній. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що не була готова до материнства та не готова виконувати свої батьківські обов`язки щодо сина. Орган опіки та піклування надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки підставність таких вимог не доведена позивачем. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки. Цей захід тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Тому, позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку батьків неможливо. Органу опіки та піклування не надано інформацію, яка підтверджує винну поведінку матері, свідоме та систематичне нехтування батьківських обов`язків, ухилення від виховання та утримання дитини, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Немає підтвердження, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав змінить життя дитини на краще. Доказів на підтвердження ухилення відповідача від матеріального утримання дитини не представлено. Негативний вплив поведінки відповідача на дитину суду не доведено.

Суду не представлено будь-яких доказів, крім пояснень позивача про свідоме ухилення, винну поведінку відповідача щодо виховання, піклування про спільну дитину. Позивачем не вживались заходи щодо примусового стягнення аліментів на дитину.

Згода відповідача на позбавлення батьківських прав не є для суду безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, згідно з пунктом 2 якої ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав`судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Розрив правового зв`язку між дитиною та одним із батьків є вкрай негативним заходом, що може погано вплинути на стан здоров`я дитини, в тому числі психічного, подальше життя дитини, її самоусвідомлення. Дослідити волю дитину щодо позбавлення батьківських прав не виявилось можливим, внаслідок віку дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги інтереси дитини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведено категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , суд приходить до висновку-відмовити у задоволені позову.

На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 25 вересня 2024 року.

Суддя: З.А.Чевилюк