Справа № 591/5117/24
Провадження № 2/591/906/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу № 591/5117/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що перебував із відповідачем у шлюбі, який розірвано. Мають двох неповнолітніх дітей. З початком повномасштабного вторгнення Рф на територію України відповідачка виїхала до Швейцарії та залишилась там проживати. Діти за власним бажанням виявили намір повернутися в Україну і проживати спільно з батьком. На момент звернення до суду з позовом діти проживають разом із позивачем, він повністю займається їх вихованням, утриманням. Мати проживає у іншій країні.

Просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 10.06.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 , витребувано докази. Ухвалою від 22.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано заяву про визнання позову, у якій вона зазначила, що з березня 2022 року та по теперішній час проживає у Швейцарії, офіційно працевлаштована. Діти проживають разом із позивачем у м. Суми та знаходяться повністю на його утриманні.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 пояснень по суті позовних вимог не надав

Представником третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради подано пояснення, відповідно до яких співробітниками служби було проведено обстеження умов проживання та складено акт. Була проведена бесіда з дітьми, які повідомили, що батько займається повністю їх вихованням. З мамою давно не бачились і навіть не спілкувались у телефонному режимі .

У судове засідання учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача, відповідача та представника управління «Служба у справах дітей» СМР надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14.07.2023 у справі №591/2381/23. Мають двох спільних дітей доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8-9).

Місце проживання сторін та дітей зареєстроване за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідачка має дозвіл на проживання у Швейцарії, який виданий 21.03.2024 та дійсний до 26.04.2025 (а.с. 12-13)

Відповідачка з 01.10.2023 винаймає житло у м. Рюмланг (Швейцарія) на підставі договору оренди. Відповідно до умов даного договору орендарями є дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . В інформації про кількість осіб, на яких винаймається приміщення, вказано: 2 особи (а.с. 16-18).

Відповідачка працевлаштована у Швейцарії, про зо свідчить копія безстрокового трудового договору, укладеного 13.08.2022 (а.с. 20-22).

Відповідно до довідки від 03.05.2024 ОСОБА_4 навчається у КУ Сумська ЗОШ №6. Вихованням дитини займається батько, мати з приводу навчання сина ОСОБА_8 з класним керівником та учителями не спілкується (а.с. 23).

Позивач зареєстрований як фізична особа підприємець, про зо свідчить довідка ГУ ДПС в Сумській області (а.с. 24).

ОСОБА_3 є студенткоб денного відділення Відекремленого структурного підрозділу «Сумський фаховий коледж Національного університету харчових технологій» (а.с. 26).

Відповідно до інформації, яка була надана Головним центром обробки спеціальної інформації Ддержприкордонслужби України ОСОБА_2 11.03.2022 виїхала за межі України. З 2022 року приїздила в Україну у такі періоди: 06.11.2022-17.11.2022, 08.02.2023-08.02.2023, 21.07.2023-01.08.2023,13.01.2024-21.01.2024.

ОСОБА_3 06.09.2022 повернулась в Україну. У подальшому виїжджала за межі України у такі періоди: 08.02.2023-12.03.2023, 01.08.2023-14.08.2023, 21.01.2024-29.01.2024.

ОСОБА_9 06.11.2022 повернувся в Україну. У подальшому виїжджав за межі України у такі періоди:08.01.2023-29.04.2023, 11.05.2023-21.07.2023, 21.01.2024-29.01.2024 (а.с. 45).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, який складений співробітником управління Служба у справах дітей Сумської міської ради за адресою: м. Суми, вул. 1-ша Замостянська, буд. 36/2 проживають позивач та його діти ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . На момент перевірки діти повідомили, що їх виховує та утримує батько, зі своєю мамою вони давно не розмовляли, навіть по телефону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в п. 3 ст. 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України та ч. 3 ст. 11 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

За п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тобто, за змістом наведених норм чинного законодавства з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Таким чином, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України .

У позові позивач зазначає, що діти проживають разом із ним і встановлення даного факту позивачу необхідне для захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав а інтересів, як батька, що займається самостійним вихованням та утриманням дітей.

Суд зазначає, що в силу ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей, а позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання малолітніх дітей, мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації своїх батьківських прав.

Надані суду письмові докази лише свідчать про проживання дітей сторін разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дочок.

Посилання позивача на необхідність встановлення факту самостійного утримання дітей для захисту їх прав та інтересів, а також своїх прав а інтересів, як батька, що займається самостійним вихованням та утриманням дітей, є загальним твердження, ним не доведено та не надано доказів щодо відмови в наданні певних пільг та інших соціальних гарантій, що в свою чергу порушувало б права батька дітей та свідчило про доцільність встановлення такого факту.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 89, 247, 258-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Ніколаєнко