Справа № 727/5274/24
Провадження № 2/727/1241/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г.

при секретарi Лещинської А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Чернівці звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03 вересня 2009 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, який 30 вересня 2013 року, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці було розірвано. Однак він продовжував утримувати доньку ОСОБА_3 надаючи матеріальну допомогу у вигляді грошових коштів. Не зважаючи на це, відповідачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівців із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. 07 травня 2024 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівців Смотрицьким В.Г. винесено судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКШІ НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте судом не враховано, що на даний час він перебуваю у шлюбі з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 . Окрім цього, його теперішня дружина ОСОБА_7 , від попереднього шлюбу має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який являється йому пасинком і є членом їхньої сім`ї та перебуває на його утриманні. Разом з тим, зазначає, що свого житла у нього немає та він змушений винаймати житло для себе та своєї сім`ї, на що також потрібні кошти. Також у нього у власності немає жодного транспортного засобу. Тому просить суд зменшити розмір аліментів.

Ухвалою від 03.06.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 13.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву. В якій зазначено, що позивач звертаючись із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, який вже був встановлений судовим наказом, жодним чином не довів, що він не може сплачувати аліменти в існуючому розмірі. Крім того, наявність на утриманні у позивача ще однієї дитини, не позбавляє його обов`язку утримувати дитину від попереднього шлюбу. Утримання ще однієї дитини позивачем не повинно обмежувати права ОСОБА_3 , яка не отримує достатньої кількості матеріальної допомоги для реалізації базових потреб, таких як отримання якісного медичного обслуговування чи здобування якісної освіти. Також, позивач не надав жодних доказів його реальний витрат на утримання ОСОБА_9 . Водночас, стягнення із позивача аліментів в розмірі 1/4 його доходу в повній мірі дозволить йому утримувати як ОСОБА_3 так і ОСОБА_10 . Батько повинен в рівній мірі піклуватися та утримувати всіх своїх дітей, незалежно від того чи проживає він разом із ними та чи перебував в шлюбі з їх матір`ю. До того ж, бажання позивача матеріально утримувати сина своєї дружини в жодному разі не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання його рідної доньки. Також позивач не надає також і будь-яких доказів матеріального утримання ОСОБА_11 . Водночас, позивач є військовослужбовцем та отримує заробітну плату (грошове забезпечення), якого достатньо для утримання всіх його дітей та сплати аліментів в розмірі частини його заробітку. Тому, жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача та зменшення розміру аліментів немає.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському, Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, Хмельницької області, актовий запис №674. Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30 вересня 2013 року, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці (справа №725/4849/13-ц), вказаний вище шлюб було розірвано.

07 травня 2024 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці Смотрицьким В.Г. винесено судовий наказ (справа №727/4256/24, провадження №2-н/727/958/24) про стягнення з мене аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКШІ НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі % частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 03 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

06 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №104. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, тому суд вважає, що законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: О.Г.Літвінова