Провадження № 2-ві/638/12/24
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про відвід головуючої судді Аркатової К.В. від розгляду цивільної справи № 753/11192/22 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги (цесії) від 12.01.2021 року недійсним,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова (головуюча суддя Аркатова К.В.) перебуває цивільна справа № 753/11192/22 за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги (цесії) від 12.01.2021 року недійсним.

18 вересня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про відвід головуючої судді Аркатової К.В. від розгляду справи, який мотивований тим, що судовими повістками від 10.09.2024 суддя Аркатова К.В. викликала в судове засідання, призначене на 30.09.2024, Державну прикордонну службу України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Національне агентство з питань запобігання корупції. При цьому вказані особи не є учасниками даної справи. Ні позивач, ні відповідач не зверталися до суду з клопотаннями про залучення вказаних осіб до участі в справі. Право визначати учасників справи належить виключно позивачу. Суд за власною ініціативою не уповноважений визначати склад учасників справи. Тому їх виклик в судове засідання суперечить нормам ЦПК України і спрямовано на намагання суду сприяти позивачу у зібранні доказів. Наведене, на переконання представника відповідача, є порушенням норм процесуального права щодо диспозитивності цивільного судочинства.

Крім того, при розгляді клопотань позивача про витребування доказів судом не було жодним чином враховано думку відповідача та його представника, що є порушенням засад змагальності цивільного судочинства. Залученій судом в якості співвідповідача у справі ОСОБА_3 судові повістки не направляються, судом не вжито заходів щодо встановлення місцезнаходження такого відповідача та належного його повідомлення про дату та час розгляду справи. Наведене є позбавленням особи права на доступ до правосуддя, гарантованого рядом норм як національного, так і міжнародного права. Також судом не направлено на адресу ОСОБА_3 ухвалу суду про залучення її в якості співвідповідача, ухвали про призначення справи до розгляду в подальшому, судові повістки про дату та час розгляду справи, позовну заяву з додатками. Фактично учасник справи не повідомлений про розгляд справи, що є грубим порушенням норм ЦПК України.

Сторона відповідача вважає, що викладені обставини є такими, що свідчать про упередженість даного складу суду та викликають сумніви в об`єктивності даного складу суду, а тому такий склад суду підлягає відводу від розгляду справи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у складі головуючої судді Аркатової К.В. від 23 вересня 2024 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід іншим суддею, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2024 року заяву про відвід судді Аркатової К.В. розподілено судді Латці І.П.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст. 40 ЦПК України).

Тому, розгляд заяви про відвід проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про відвід та оглянувши матеріали справи, відомості в Автоматизованій системі документообігу суду, в межах заявленого відводу, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Доводи представника відповідача, на які він посилається як на підставу для відводу судді Аркатової К.В., ґрунтуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що судом направлялися на адресу Державної прикордонної служби України, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луганській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Національного агентства з питань запобігання корупції судові повістки на 30 вересня 2024 року. Дійсно, в АСДС КП «Д-3» були сформовані в автоматичному режимі судові повістки про виклик до суду на зазначених юридичних осіб, проте на їх адресу судові повістки не надсилалися, в їх Електронний кабінет не доставлялися. Саме по собі формування судових повісток на зазначених осіб, без їх надіслання поштовим зв`язком, електронною поштою або за допомогою системи «Електронний суд», не свідчить про їх виклик.

За таких обставин, безпідставними є посилання сторони відповідача про те, що суддя Аркатова К.В. за власною ініціативою, всупереч вимогам ЦПК України, викликала в судове засідання юридичних осіб, які не є учасниками справи, що свідчить про упередженість судді.

Доводи про те, що при розгляді клопотань позивача про витребування доказів судом не було жодним чином враховано думку відповідача та його представника, зводяться до незгоди сторони відповідача з прийнятим судом у складі судді Аркатової К.В. процесуального рішення у формі ухвали суду про витребування доказів, що відповідно до частини 4 статті 36 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Решта доводів сторони відповідача також не свідчать про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, сторона відповідача посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Аркатової К.В. у даній справі, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Аркатовою К.В. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими відповідач мотивує свою заяву про відвід судді Аркатової К.В., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Аркатової К.В. як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Аркатової К.В. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід судді Аркатової К.В.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про відвід головуючої судді Аркатової К.В. від розгляду цивільної справи № 753/11192/22 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про визнання договору відступлення права вимоги (цесії) від 12.01.2021 року недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Латка