У Х В А Л А

Справа № 623/4430/21

№ 2-др/183/21/24

17 квітня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ спільного сумісного майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення на частку у спільному сумісному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 судом ухвалено рішення у вищезазначеній справі.

01.04.2024 на електронну пошту суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зінов`євої А.Ю. надійшли заява про залучення розрахунку витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи та доказів, що їх підтверджують, до якої долучено відповідні докази.

Відповідно до п.3 ч.1 та ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою судді від 03.04.2024 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час його проведення повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про проведення судового засідання без її участі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Після призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат судом встановлено обставини, які свідчать про неможливість ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

За правилами ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

12 квітня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 626/133/21 дійшов висновку, що докази понесення витрат на правничу допомогу є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та до заяви підлягали застосуванню правила статті 183 ЦПК України та відповідні процесуальні наслідки у разі недотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання такої заяви.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зінов`єва А.Ю. подала до суду заяву про долучення доказів витрат на правову допомогу, проте до цієї заяви доказів направлення цих документів на адресу відповідача, його представника та третьої особи не надала.

Суд враховує, що відповідачем під час розгляду справи неодноразово подавалися клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, проте висловитися з приводу поданих доказів таких витрат відповідач фактично позбавлений можливості через невиконання позивачкою та її представником обов`язку позивачкою та її представником щодо направлення таких доказів відповідачу.

Враховуючи, що заява долучення доказів витрат на правничу допомогу подана за відсутності доказів направлення її копії з додатками іншим учасникам цивільної справи, в даному випадку підлягають застосуванню положення ч.4 ст. 183 ЦПК України, а саме повернення її заявнику без розгляду.

Крім того, суд звертає увагу представника позивача, що у позовній заяві зазначено загальне прохання про стягнення судових витрат з відповідача. При цьому, ні до ухвалення рішення у справі, ні після його ухвалення позивачка ОСОБА_1 та її представник не подавали заяву стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 761/12678/21.

Необхідність подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції до прийняття постанови у справі. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу. Схожих висновків дійшов ВС у постановах від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 та від 14.01.2019 у справі № 927/26/18.

Та обставина, що позивачка до закінчення судових дебатів заявила про те, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення не звільняє її від обов`язку подати заяву про стягнення таких витрат, як передумови розподілу судом таких витрат.

З огляду на відсутність заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що з наведених вище підстав суд дійшов висновку про повернення заяви про долучення доказів судових витрат разом з доданими до неї доказами, суд вважає що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 183, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зінов`євої Анни Юріївни про залучення розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та доказів, що їх підтверджують - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 17 квітня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.