Справа № 485/1419/24
Провадження № 2/485/388/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м.Снігурівка, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

У позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,25 га для його обслуговування кадастровим номером :17:010:0012.

Спадкоємцями ОСОБА_3 стали її діти ОСОБА_4 , мати позивача, яка успадкувала житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.2009 року та 1/2 частину земельної ділянки для його обслуговування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2009 року та ОСОБА_5 , який успадкував іншу 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування успадкованого ОСОБА_4 будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2009 року.

На успадковану земельну ділянку, кадастровий номер якої було змінено на :17:011:0002, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №938914.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Спадкоємцем всіх прав та обов`язків після його смерті стала його дружина ОСОБА_6 , відповідачка по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Спадкоємцем після її смерті є її донька ОСОБА_1 , позивачка по справі.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 24.08.2023 року та 06.10.2023 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га для його обслуговування кадастровим номером :17:011:0002 відповідно.

На момент успадкування ОСОБА_4 житлового будинку станом на 17.11.2009 року діяли положення ст.377 ЦК України, ст.120, 125 ЗК України, які передбачали одночасний перехід до набувача об`єктів нерухомості прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, до ОСОБА_4 перейшло право власності й на земельну ділянку під будинком для його обслуговування, не могло бути успадковане ОСОБА_5 , а перейшло до позивачки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що будучи власником житлового будинку, вона позбавлена можливості у використанні земельної ділянки для його обслуговування, частина якої рахується на підставі державного акта у власності ОСОБА_5 , який помер, що перешкоджає їй оформити перехід права власності у позасудовому порядку, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину, належну ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку загальною площею 0,2500га, кадастровий номер :17:011:0002, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з набуттям нею права власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці.

В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивачка позовні вимоги підтримує (вх.№6453/24-вх.від 13.09.2024р.).

Відповідачка позовні вимоги визнає (вх.№6452/24-вх.від 13.09.2024р.).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вважає можливим ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 , її дочка ОСОБА_4 , успадкувала на підставі заповіту житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-1616 від 02.10.2009 року (а.с.13), а також на підставі закону 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої на території Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, в межах АДРЕСА_2 , переданої для обслуговування житлового будинку, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 17.06.1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №161, кадастровий номер земельної ділянки :17:010:0012, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1619 від 02.10.2009 року (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1623 від 02.10.2009 року іншу 1/2 частку вказаної земельної ділянки успадкував син ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.15).

На підставі отриманих свідоцтв про право на спадщину за законом №1-1619 від 02.10.2009 року та №1-1623 від 02.10.2009 року ОСОБА_5 08.11.2010 року видано державний акт серії ЯЛ №938914 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кастровим номером :17:011:0002, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.16-17).

За даними повідомлення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.02.2024 року №799/354-24, у зв`язку з дублюванням для земельної ділянки площею 0,25 га, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №938914 від 08.11.2010 року надана на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вірним є кадастровий номер :17:011:0002 (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.17-зворот).

Як вбачається із копії спадкової справи 178/2012 до майна померлого ОСОБА_5 , заведеної Снігурівською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 за законом є його дружина ОСОБА_6 , яка свідоцтво про право на спадщину на спірну 1/2 частку земельної ділянки не отримувала (а.с.56-70).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.11 копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ).

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.08.2023 року №701 та від 06.10.2023 року № 883 після смерті ОСОБА_4 її донька ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частку у праві спальної часткової власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :17:011:0002, відповідно (а.с.20, 27). Видача вказаних свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 підтверджена матеріалами спадкової справи №29/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с.78-146).

Ринкова вартість 1/2 частки земельної ділянки :17:011:0002 станом на 21.03.2024 року у розмірі 51 500 грн. підтверджена висновком оцювача Пухової Т (а.с.34).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 377 ЦК України (в редакції на час смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 120 ЗК України (в редакції на час смерті ОСОБА_3 ) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 675/2372/16-ц.

Висновок про те, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства, зазначив також Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 318/1274/18 (провадження № 61-6807св19).

Судом встановлено, що на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями, який позивач успадкувала за законом після смерті ОСОБА_4 , яка в свою чергу успадкувала його за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Заповіту щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою ОСОБА_3 не складала.

Отже, оскільки земельна ділянка призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, до позивача, як спадкоємиці житлового будинку, перейшло й право власності на земельну ділянку, яка була виділена спадкодавиці для його будівництва та обслуговування.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України).

Власник спірної 1/2 частки земельної ділянки ОСОБА_5 , який отримав свідоцтво про право на спадщину за закном після смерті ОСОБА_3 помер, його спадкоємиця ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину не отримувала.

Відтак, до ОСОБА_1 перейшла земельна ділянка, яка належала померлій ОСОБА_3 в силу закону і на якій розміщено належне їй домоволодіння. При цьому, те, що позивач не посвідчила перехід права на землю жодним чином не вплинула на наявність в неї права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що отримавши право власності на житловий будинок з гоподарськими та побутовими будівлями і спорудами, ОСОБА_1 набула і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На прохання позивача суд залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500га, кадастровий номер :17:011:0002, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 02.10.2009 року за реєстровим номером № 1-1623; та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №938914, виданого Снігурівською районною державною адімністрацією Миколаївської області 08.11.2010 року, зареєстрованого 08.10.2010 відділом Держкомзему у Снігурівському районі Миколаївської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення - 24.09.2024 р.