Номер провадження: 22-ц/813/5343/24
Справа № 523/2833/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С..

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Бабійчук І.В.,

представника АТ «Сенс-Банк» - адвоката Байрамова О.В.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги представника ОСОБА_2 і ОСОБА_1 адвоката Бабійчук Ірини Володимирівни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Кисельова В.К., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про визнання припиненими зобов`язань за кредитними договорами та стягнення переплати, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про визнання поруки та іпотеки припиненою,

встановив:

16.02.2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство (далі АТ) «Сенс-Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 222 266,48 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 26.06.2012 року між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого було АТ « Альфа-банк», а потім АТ «Сенс-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30/23-969/2012, з подальшим внесенням змін та доповнень. Згідно зазначеного договору позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 294 000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань, між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого було АТ «Альфа-банк», а потім АТ «Сенс-Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №30/23-969/2012-П1 та договір іпотеки, який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк»), посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Дєордієвою І.В., реєстровий номер 6556 (т.1, а.с.14-16).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконав, у позичальника виникла заборгованість у розмірі 222 266,48 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом -159 974,88 грн.; сума заборгованості за відсотками - 62 291,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.10.2022 року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» були задоволені у повному обсязі (т.1, а.с.78-79).

Ухвалою того ж суду від 20.03.2023 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.10.2022 року було скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (т.1, а.с. 185-186).

12.04.2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Сенс-Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором та стягнення переплати (т.1, а.с.192-200).

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 26.06.2012 року між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є AT «Сенс-Банк», та позичальником ОСОБА_1 26.06.2012 року було укладено кредитний договір № 30/23-969/2012.

Оскільки позичальник належним чином не міг виконувати умови кредитного договору, зокрема не міг повертати кредит і сплачувати проценти у встановлені договором розмірі та строки, АТ «Альфа-Банк» вирішило припинити подальші взаємовідносини і 23.12.2014 року направило вимогу про дострокове повернення у повному обсязі кредитних грошей, не очікуючи встановленого п. 1.1. договору строку - до 25.06.2019 року (т.1, а.с.38-39).

Таким чином, АТ «Альфа-Банк» направило на поштові адреси відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу від 23.12.2014 року № 117656-34-дб про усунення порушень, зі змісту якої вбачається, що кредитор вимагає від позичальника у тридцятиденний строк достроково повернути кредит та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом. Станом на 17.12.2014 року загальна сума заборгованості становила 276 667, 55 грн., з яких заборгованість за кредитом 249 472, 30 грн., за відсотками - 21 195, 25 грн.

Оскільки днем направлення вимоги кредитором є 25.12.2014 року (т.1, а.с.99-101), то у відповідності до положень п. 1.1.2.1. Кредитного договору та ст. 1050 ЦК України, кредитор в односторонньому порядку на власний розсуд змінив строк виконання основного зобов`язання з 25.06.2019 року на 24.01.2015 року.

Відтак, 24.01.2015 року строк виконання кредитного договору № 30/23-969/2012 від 26.06.2012 року (кінцевий термін повернення заборгованості) настав.

В свою чергу, 13.04.2023 року ОСОБА_2 також звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, та посилаючись на вищевказані обставини, просила задовольнити її зустрічні позовні вимоги (т.1, а.с.242-246).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2024 року позов АТ «Сенс-Банк» було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс-Банк» заборгованість за основним кредитом у розмірі 119 050,92 грн., а також судовий збір у розмірі 1 190,51 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 120 241,43 грн.

В іншій частині позов АТ «Сенс-Банк» був залишений без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 були залишені без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано, що зобов`язання за договором поруки №30/23-969/2012-П1 від 26.02.2012р., який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», є припиненими щодо поручителя ОСОБА_2 .

В іншій частині зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 були залишені без задоволення.

Крім того, стягнуто з АТ «Сенс- Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (т.2, а.с.117, 199-126).

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_2 і ОСОБА_1 адвокат Бабійчук І.В. ставить питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року у справі №523/2833/22, в частині часткового задоволення позовних вимог АТ «Сенс-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним кредитом у розмірі 119 050,92 грн., судового збору у розмірі 1 190,51 грн., а всього у розмірі 120 241,43 грн., в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про припинення договору іпотеки, який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк»), посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Дєордієвою І.В., реєстровий номер 6556.

В апеляційних скаргах ставиться питання про ухвалення в цих частинах нового судового рішення, яким повністю відмовити у задоволені позовних вимог АТ «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, визнати припиненими їхнім належним виконанням у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором № 30/23-969/2012 від 26.06.2012 року, припинити договір іпотеки та стягнути з АТ на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені за кредитним договором № 30/23-969/2012 від 26.06.2012 року грошові кошти у розмірі 83 357,78 грн.

Крім того, у зв`язку з припиненням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріально округу Дєордієвою І.В., реєстровий № 6556, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , заявник апеляційної скарги, діюча в інтересах ОСОБА_2 , просить зняти заборону відчуження іпотечного майна та виключити з Державного, реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 6519997, та запис про обтяження (заборона на нерухоме майно) № 12666820.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині визнання припиненим зобов`язання за договором поруки №30/23-969/2012-П1 від 26.02.2012р., заявник апеляційних скарг, діюча в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , просить залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2012 року між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є АТ «Альфа- Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 30/23-969/2012 (далі - Кредитний договір) (т.1, а.с.6-11).

Також в цей же день між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є АТ «Альфа- Банк», та ОСОБА_2 були укладені Договір поруки № 30/23-969/2012-Е 1 та Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріально округу Дєордієвою І.В., реєстровий № 6556, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 1.1.2. Кредитного договору було передбачено, що кінцевим терміном повернення заборгованості за цим Договором, в тому числі заборгованості за Кредитом (далі - Кінцевий термін повернення заборгованості) є 25 червня 2019 року.

Крім того, кінцевим терміном повернення кредиту вважатиметься також:

П. 1.2.1. 30-й (тридцятий) день з дня направлення Кредитором Позичальнику листа повідомлення (вимоги) відповідно до будь-якого з пунктів 4.2.2.2., 4.2.4,5.1.1. цього Договору.

Згідно положень п. 2.9.1. Кредитного договору, повернення Кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата Процентів за користування Кредитом відбувається шляхом повернення/сплати рівними частинами Позичальником Кредитору суми грошових коштів, що включає заборгованість за Кредитом та Процентами (ануїтетні платежі) у розмірі, встановленому Графіком погашення заборгованості, що міститься в Додатку № 2 до цього Договору (т.1, а.с.10-звор.).

У відповідності до положень п. 4.2.4. Кредитного договору, Кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості Позичальника за цим Договором, включаючи прострочену та строкову/поточну заборгованість Позичальника за Кредитом та/або Процентами, та/або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані Проценти та інші платежі/суми, які підлягають оплаті Позичальником на користь Кредитора за цим договором.

За змістом п. 5.1.1.1. Кредитного договору у випадку вимоги Кредитора про дострокове повернення заборгованості за цим Договором, в тому числі Кредиту, сплати Процентів та інших платежів/сум, які підлягають сплаті Позичальником на користь Кредитора за цим Договором, яка (вимога) може бути надана Кредитором відповідно до положень цього Договору, зокрема в разі відмови Позичальника від зміни умов цього Договору в порядку, передбаченому п. 4.2.2.2. цього Договору, заборговані кошти стають негайно належними до сплати та мають бути повернені/сплачені та Позичальник зобов`язаний здійснити таке повернення/сплату упродовж 30 (тридцяти) днів з дня надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення (вимоги).

Оскільки позичальник ОСОБА_1 почав неналежним чином виконувати умови Кредитного договору, зокрема не сплачував щомісячні платежі за користування кредитом, АТ «Альфа-Банк» направило вимогу про дострокове повернення у повному обсязі кредитних грошей.

Так, 23.12.2014 року АТ «Альфа-Банк» направило на поштові адреси відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмову вимогу про усунення порушень від 23 грудня 2014 року № 117656-34-дб, зі змісту якої вбачається, що Кредитор вимагає від Позичальника у тридцятиденний строк достроково повернути кредит та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом.

Станом на 17.12.2014 року загальна сума заборгованості становила 276 667, 55 грн., з яких за кредитом 249 472, 30 грн., за відсотками - 27 195,25 грн. (т.1, а.с. 97-98).

Таким чином, оскільки днем направлення вимоги Кредитором є 25 грудня 2014 року, то у відповідності до положень п. 1.1.2.1. Кредитного договору та ст. 1050 ЦК України, Кредитор в односторонньому порядку на власний розсуд змінив строк виконання основного зобов`язання з 25 червня 2019 року на 24 січня 2015 року.

Окрім того, 22.01.2015р. АТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до Суворовського районного суду м.Одеси до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості (т.1, а.с.205-209).

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц зазначено, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови та строк дії кредитного договору.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2015р. у справі № 523/1588/15-ц вищевказане позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості були залишені без розгляду на підставі заяви представника позивача (т.1, а.с.215, 216).

Лише в лютому 2022 року АТ «Альфа-Банк» повторно звернулося до суду із позовом та з вимогою про стягнення заборгованості станом на 17.11.2021 року у загальному розмірі 222 266,48 грн, з яких сума заборгованості за кредитом -159 974,88 грн.; за відсотками - 62 291,60 грн.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на викладене, АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сен-Банк», неправомірно продовжив нараховувати договірні відсотки за користування кредитом після закінчення строку кредиту, що був змінений в односторонньому порядку АТ Сенс Банк», тобто після 24 січня 2015 року, що призвело до надмірного обрахунку заборгованості.

Слід зазначити, що станом на 24 січня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором становив 279 011,22 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 249 472, 30 грн., за відсотками - 29 538, 92 грн.

В подальшому, починаючи з 25 січня 2015 року первісний відповідач ОСОБА_1 сплатив на користь АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», 362 369, 00 грн., у зв`язку з чим переплата склала 83 357, 78 грн., яку ОСОБА_1 у зустрічному позові просив повернути.

В свою чергу, поручитель ОСОБА_2 заявила свої зустрічні позовні вимоги про визнання припиненими поруки та іпотеки, посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_1 у повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, що забезпечений порукою та іпотекою.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позов АТ «Сенс-Банк» у 2015 році був залишений без розгляду, то фактично АТ «Сенс-Банк» відмовився від свого права на дострокове стягнення заборгованості, а отже між сторонами продовжили діяти умови кредитного договору, у зв`язку з чим днем закінчення дії договору є 25 червня 2019 року.

Однак, з такими вимогами суду погодитись неможна, з огляду на наступні обставини.

Як було вказано вище, АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк», направило позичальнику, іпотекодавцю та поручителю вимогу про дострокове повернення у повному обсязі кредитних грошей (т. 1, а.с.210)

Оскільки днем направлення Кредитором вимоги є 25 грудня 2014 року, то у відповідності до положень п. 1.1.2.1. Кредитного договору та ст. 1050 ЦК України, Кредитор в односторонньому порядку на власний розсуд змінив строк виконання основного зобов`язання з 25 червня 2019 року на 24 січня 2015 року.

Відтак зміна строку кредитного договору на 24 січня 2015 року відбулася на підставі положень п. 1.1.2.1 Кредитного договору та положень ст. 1050 ЦК України.

Окрім того, як також було вказано вище, 22.01.2015р. АТ «Альфа-Банк» звернулося з позовом до Суворовського районного суду м. Одеси до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості (т.1, а.с.205-209), яка в подальшому за заявою представника ПАТ «Альфа-Банк» була залишена 11.03.2015 року без розгляду (т.1, а.с.215, 216). «

При цьому, у заяві ПАТ «Альфа-Банк» про залишення позову без розгляду відсутні будь-які посилання на поновлення договірних відносин із позичальником, чи про виникнення інших договірних відносин (т.1, а.с.215).

Верховний Суд сформував сталу судову практику, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка .регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України (далі - ВСУ) в постановах від 30.09.2015 року у справі №6-154цс15 та від 14.12.2016 року у справі №6- 2462цс16 та підтримана Великою Палаток Верховного Суду (далі - ВП ВС) у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що всі подальші дія АТ «Сенс-Банк» по реанімації дії кредитного договору без згоди її учасника, а саме позичальника ОСОБА_1 , є незаконними і безпідставними.

Із наданої представником позивача інформації щодо платежів вбачається, що після висунутої вимоги 23.12.2014 про повне дострокове повернення кредиту, ОСОБА_1 протягом 2015 року здійснив наступні платежі:

26 грудня 2014 сплачено 4 000,00 грн.;

у січні 2015 нічого не сплачено,

25 та 27 лютого 2015 всього сплачено 7000,00 грн. (25.02.-2015 3000,00 грн., 27.02.2015 4000,00 грн.);

06 та 27 березня 2015 всього сплачено 50 969 грн. (06.03.2015 44 169, 27.03.2015 6 800, 00 грн.);

у квітні 2015 нічого не сплачено,

у травні 2015 нічого не сплачено,

у червні 2015 - нічного не сплачено,

02 та 17 липня 2015 - всього сплачено 11 000 грн. (02.07.2015 - 5 000 грн., 17.07.2015 - 6 000 грн.);

13 серпня 2015 - сплачено 7 000 грн.;

29 та 30 вересня 2015 - всього сплачено 13 000 грн. (29.09.2015-4 000 грн., 30.09.2015 - 9 000 грн.);

15, 27 та 29 жовтня 2015 - всього сплачено 18 000 грн. (15.10.2015 - 11 000 грн., 27.10.2015 - 2 000 грн., 29.10.2015-5 000 грн.);

27 листопада 2015 - сплачено 7 000 грн.;

у грудні 2015 - нічого не сплачено.

Зазначені обставини свідчать про те, що боржник ОСОБА_1 повертав кредит, коли мав можливість, а не у відповідності до графіку, передбаченого п. 2.9.1 Кредитного договору та Додатку №2 до нього.

Колегія суддів зазначає, що АТ «Сенс-Банк» після спливу строку Кредитного договору має можливість пред`явити вимоги до позичальника на підставі ст. 625 ЦК України, але даних вимог не заявляв.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що станом на 24 січня 2015 року у позичальника ОСОБА_1 була наступна заборгованість за Кредитним договором: за тілом кредиту - 249 472, 30 грн., за відсотками - 29 538, 92 грн., а всього 279 011,22 грн.

За період з 25.01.2015 року по 28.07.2023 року первісний відповідач ОСОБА_1 сплатив на користь ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк» - 362 369,00 грн.

Переплата склала 83 357, 78 грн., яка підлягає стягненню з АТ «Сенс-Банк» на користь ОСОБА_1 .

Крім того, у зв`язку із припиненням основного кредитного зобов`язання, колегія суддів вважає за необхідне вважати також припиненим і договір іпотеки, який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк», посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Дєордієвою І.В., реєстровий номер 6556.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам цивільного законодавства, є незаконним і обґрунтованим, доводи апеляційних скарг його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід задовольнити.

Так, оскаржуване рішення суду, в частині часткового задоволення позовних вимог АТ «Сенс-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним кредитним договором у розмірі 119 050, 92 грн. та судового збору у розмірі 1190,51 грн., скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Що стосується рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 , то його також слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 і визнати припиненим належним виконанням у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором № 30/23-969/2012 від 26.06.2012 року, укладеним між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк», та ОСОБА_1 .

Крім того, слід стягнути ОСОБА_3 «Сенс-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти за кредитним договором від 26.06.2012 року № 30/23-969/2012 у розмірі 83 357,78 грн.

Що стосується рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , то його також слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 і визнати договір іпотеки припиненим належним виконанням кредитного зобов`язання.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині визнання припиненим договору поруки, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , в особі адвоката Бабійчук Ірини Володимирівни, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним кредитним договором у розмірі 119 050, 92 грн. та судового збору у розмірі 1190,51 грн., скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 , скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 і визнати припиненим належним виконанням у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором № 30/23-969/2012 від 26.06.2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс-Банк», та ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс-Банк», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , надмірно сплачені грошові кошти за кредитним договором від 26.06.2012 року № 30/23-969/2012 у розмірі 83 357,78 грн. (вісімдесят три тисячі триста п`ятдесят сім гривень 78 копійок).

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити та визнати договір іпотеки припиненим належним виконанням кредитного зобов`язання.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, в частині визнання припиненим договору поруки, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова