ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 672/1292/20

Провадження № 22-ц/4820/286/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Канайло Наталія Іванівна, приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Шаповал Лариса Віталіївна, Кравцов Олександр Олександрович , ОСОБА_4 , про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області в складі судді Федорук І.М. від 21 листопада 2023 року та додаткове рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з вказаним позовом до відповідачки, посилалася на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року у справі №756/1383/15-ц про поділ майна подружжя за ОСОБА_1 визнано, зокрема, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В подальшому, в 2019 році невстановлена особа підробила довіреність від 21.09.2019 року, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Кравцовим О.О., зареєстровану за №466, яка містить неправдиві відомості щодо уповноваження позивачкою ОСОБА_1 громадянки ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ,) вчиняти правочини щодо нерухомого майна від її імені.

16.09.2019 року між ОСОБА_6 , від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_7 , та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі вказаної підробленої довіреності діяла ОСОБА_5 , був укладений договір міни. За умовами договору ОСОБА_6 передає ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в обмін на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,1508 га за цією ж адресою. Обмін проводиться без доплати.

Вказаний договір міни укладений поза волею ОСОБА_1 та без її відома. Підпис у довіреності від 21.09.2019 року позивачка не вчиняла, до нотаріусів Кравцова О.О., Куксової М.С. за посвідченням довіреності, вчиненням договору міни не зверталася.

З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майна було виявлено, що 09.07.2020 року укладено договір дарування зазначеного житлового будинку та договір дарування спірної земельної ділянки на користь відповідачки ОСОБА_2 . Вказані договори дарування від 09.07.2020 року № 873 та від 09.07.2020 року № 874 посвідчені приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Шаповал Л.В.

Оскільки довіреність від 21.09.2020 року була видана всупереч волі ОСОБА_1 , договір міни 1/2 частини спірного житлового будинку та земельної ділянки на 1/2 частини квартири є нікчемним, а договір дарування від 09.07.2020 укладений дарувальником, який не мав право на відчуження 1/2 частини зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, оскільки не набув права власності на це майно у правомірний спосіб.

На підставі наведеного, позивачка просила суд витребувати у ОСОБА_2 на її користь житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1508 га, кадастровий номер :02:002:0008, розташовану за тією ж адресою, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 21.11.2023 року позов задоволено частково.

Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0008.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 18.12.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 11302,88 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та додаткове рішення суду як незаконні, відмовити в задоволенні позову та стягненні судових витрат у справі. Апелянтка вказувала, що ОСОБА_1 , вступивши в спадщину після смерті ОСОБА_6 , незаконно відчужила майно, на яке мала законне право ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 15.03.2023 року зареєстроване кримінальне провадження № 0001243. Цього ж дня на електронну адресу Городоцького районного суду Хмельницької області було надіслано клопотання про зупинення провадження у справі з урахуванням наявного кримінального провадження № 0001243 з кваліфікацією за ч.2 ст.15, ч.3 ст.190 КК України. Вказане кримінальне провадження стосується як сторін у цивільній справі № 672/1292/20, так і предмету розгляду цивільної справи та, крім того, іншого незаконно відчуженого майна, на яке відповідачка мала законне право спадкування після смерті ОСОБА_6 . Ухвалою Городоцького районного суду від 13.09.2023 року в цьому клопотанні безпідставно відмовлено.

На думку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у судовому порядку штучно та неправомірно створює ситуацію порушення її майнових прав, шляхом подання позову до відповідачки про витребування у останньої майна, яке було нею отримано на підставі договору дарування від її покійного чоловіка ОСОБА_6 .

Рішення Городоцького районного суду від 21.11.2023 року та додаткове рішення від 18.12.2023 року нерозривно пов`язані між собою, тому в разі задоволення судом апеляційної скарги на основне рішення судові витрати мають бути покладені на позивачку.

В засіданні апеляційного суду позивачка та її представник заперечили проти апеляційної скарги як безпідставної.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про розгляд справи, у запереченні проти долучення доказів повідомила про неможливість бути присутньою в судовому засіданні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід змінити.

Так, судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року у справі №756/1383/15-ц, котре набрало законної сили, здійснено поділ майна подружжя та, зокрема, визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_6 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3 за кожним, а також по 1/2 частині житлового будинку загальною площею 234,3 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 за кожним.

Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 09.09.2019 року ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0008, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії довіреності ОСОБА_1 від 21.08.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., вона уповноважила ОСОБА_5 бути її представником у будь-яких підприємствах, установах, організаціях, зокрема, з питань:

- реєстрації на ім?я ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 234,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- укладення від імені ОСОБА_1 договору міни належної їй (після проведення державної реєстрації) 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 234,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки загальною площею 0,1508 га кадастровий номер :02:002:0008, на якій знаходиться вищевказаний будинок, та набуття за ОСОБА_1 права власності за договором міни на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

16.09.2019 року між ОСОБА_6 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_7 (Сторона 1), та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_5 (Сторона 2), укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. Згідно даного договору Сторона 1 передає Стороні 2 належну на праві приватної власності 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_3 в обмін на належні Стороні 2 на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , та належну на праві приватної власності земельну ділянку АДРЕСА_1 .

09.07.2020 року між ОСОБА_6 («дарувальник») та ОСОБА_2 («обдаровувана») укладено договір дарування, згідно якого дарувальник передає безоплатно у власність, а обдаровувана приймає в дар житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 234,3 кв.м. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Шаповал Л.В. Згідно даного договору житловий будинок належить дарувальнику на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року за № 756/1383/15-ц, договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. 16.09.2019 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 12.

09.07.2020 року між ОСОБА_6 («дарувальник») та ОСОБА_2 («обдаровувана») укладено договір дарування, згідно якого дарувальник подарував, а обдаровувана прийняла земельну ділянку площею 0,1508 га, у зовнішніх межах згідно з планом, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцезнаходження якої є АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки - :002:0008. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Шаповал Л.В.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 08.11.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті прийняли спадщину його син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_2 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не уповноважувала ОСОБА_5 діяти від її імені та укладати договір міни нерухомого майна (підпис у довіреності виконаний не ОСОБА_1 ), відтак договір міни між ОСОБА_6 та позивачкою не є укладеним, тому ОСОБА_6 не мав права відчужувати відповідачці ОСОБА_2 за договорами дарування 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :002:0008. Відтак наявні підстави для витребування вказаного майна з володіння ОСОБА_2 на користь позивачки.

Так, за змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на свій розсуд.

Відповідно до частин 1-2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право вибирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин таким чином визначено, що вчинено у формі листа, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій частині, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній досягли згоди з усіма істотними умовами договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначені законом як істотні або є невідхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б з однією із сторінок було досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно встановив, що згідно висновку експертів № 26990/26991/22-32 від 17.01.2023 року підпис від імені ОСОБА_1 у графі «ПІДПИС___» у довіреності від 21.08.2019 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. та зареєстрована в реєстрі за № 466, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Рукописний запис « ОСОБА_1 » у графі «ПІДПИС____» у довіреності від 21.08.2019 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. та зареєстрована в реєстрі за № 466, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

При цьому як вбачається з інформації, наданої Київським державним нотаріальним архівом №1396/01-21 від 30.06.2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. посвідчено вказану довіреність ОСОБА_1 на підставі представленого паспорта ОСОБА_1 , який містить дані, що не відповідають оригіналу паспорта, що знаходиться в позивачки (том 3 а.с. 45-47).

Отже, суд обґрунтовано констатував, що ОСОБА_1 не уповноважувала ОСОБА_5 діяти від її імені та укладати договір міни нерухомого майна у зв`язку з тим, що підпис у довіреності виконаний не ОСОБА_1 , відтак договір міни між ОСОБА_6 та позивачкою, підписаний від її імені неповноважною особою, не є укладеним.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Згідно з ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Договір міни між ОСОБА_6 та позивачкою, підписаний від її імені неповноважною особою, не є укладеним, а отже, ОСОБА_6 не набув право власності на набуте за цим договором майно - 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :002:0008, відтак не мав права відчужувати це майно відповідачці ОСОБА_2 за договорами дарування.

Згідно статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Суд першої інстанції правильно констатував, що 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 вибула з володіння власниці ОСОБА_1 не з її волі іншим шляхом, це майно набуте відповідачкою безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, тому наявні підстави для витребування цього майна від відповідачки.

При цьому право власності на іншу частину цього будинку ОСОБА_6 отримав у порядку поділу спільного майна подружжя згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року у справі №756/1383/15-ц, а отже, як законний власник, мав право розпорядитися нею.

Відтак суд обґрунтовано відхилив позов в частині витребування усього житлового будинку АДРЕСА_1 , витребувавши на користь позивачки як власниці лише 1/2 частину будинку, рішення в цій частині (щодо будинку) є законним і обгрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи питання витребування земельної ділянки з кадастровим номером :002:0008, на якій розташовано вказаний житловий будинок, суд припустився помилки.

Так, як встановлено апеляційним судом, вказана земельна ділянка площею 0,1508 га з кадастровим номером :002:0008 була набута позивачкою ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 118, 121 ЗК України в порядку безоплатної передачі земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_5 .

Ці обставини підтверджуються рішенням сесії Іванковецької сільської ради від 18.07.2006 року № 6 та державним актом на право власності на земельну ділянку ЯГ № 412586, виданим 29.11.2006 року на ім`я ОСОБА_1 (том 5 а.с.77 зворот, 92).

09.07.2020 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_6 , законно набула право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Чинним законодавством встановлено принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, тобто, закон імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, який на ній розташований.

Так, відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України в редакції, чинній на час набуття відповідачкою права власності на частку в будинку, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічну норму містила ч.1 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

02.02.2021 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості)», яким ще більш деталізовано вказані норми права і підтверджено принцип єдності правової долі земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів нерухомості.

Отже, ОСОБА_2 як законна власниця 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , правомірно набула у власність 1/2 частину спірної земельної ділянки з кадастровим номером :002:0008 незалежно від того, що договір міни між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є неукладеним.

Витребування усієї земельної ділянки від ОСОБА_2 на користь позивачки прямо суперечить наведеним нормам права, призведе до порушення принципу правової визначеності та принципу цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою.

З урахуванням неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України наведеного рішення від 21.11.2023 року в частині витребування земельної ділянки слід змінити - витребувати з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0008, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

В решті рішення слід залишити без змін.

При цьому суд обґрунтовано відхилив клопотання про зупинення провадження у справі, виходячи з відсутності підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Посилання апелянтки на вчинення позивачкою інших незаконних дій щодо спадкового майна ОСОБА_6 не мають істотного значення для вирішення вказаного спору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК пропорційно до задоволеної частини позову (50%) підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 7535,25 грн. (50 % від витрат за подачу позову в сумі 3000 грн., заяви про забезпечення позову в сумі 744,30 грн. та проведення експертизи в сумі 11326,20 грн.).

Водночас пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені витрати за подачу апеляційної скарги (30 %) в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відтак підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниця у понесених судових витратах, що підлягають відшкодуванню на користь обох сторін, в сумі 6535,25 грн. (7535,25 грн. - 1000 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 року в частині витребування земельної ділянки змінити.

Витребувати з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0008, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2023 року в частині розміру судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 6535,25 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк