КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просила:

стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частин усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, у розмірі частин усіх видів заробітку (доходів) відповідача, з дня подачі цієї позовної заяви і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.03.2020 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 43.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 31.074.2021 Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач посилалась на те, що вона доглядає доньку, яка не досягла трьохрічного віку, крім того навчається у вищому медичному учбовому закладі (фармацевтичний факультет ім. О.О. Богомольця контракт, заочна форма навчання). У травні 2023 року позивач з малолітньою донькою приїхала до своїх батьків, які проживають в селі Гульськ Звягельського (Новоград-Волинського) району Житомирської області, після чого відповідач повідомив позивача, щоб вона не поверталася в житло в АДРЕСА_1 , де подружжя спільно проживали разом раніше.

З інтернет сайту судова влада, позивач дізналася, що відповідач 19.06.2023 звернувся до Києво-Святошинського району Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу (справа № 369/9269/23). Будь-яких матеріалів справи № 369/9269/23 про розірвання шлюбу позивач не отримувала.

З моменту припинення сімейних відносин з відповідачем, позивач фактично проживає у своїх батьків, сама виховує доньку, фактично піклується про стан її здоров`я й повністю забезпечує дитину усім необхідним для її повноцінного та гармонійного розвитку.

Крім того, позивач ще має сплачувати кошти за навчання у вищому учбовому закладі, знаходити кошти на оплату свого навчання.

Відповідач здоровий, після мобілізації проходить військову службу, отримуючи значне грошове забезпечення, При цьому відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача та доньки не надає. Стан здоров`я відповідача задовільний, матеріально забезпечений, інших утриманців немає. У зв`язку із зазначеним просила позов задовольнити (а.с. 1-2).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/20 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 07.07.2023 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 59-64).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині стягнення з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/20 частин усіх видів заробітку (доходу) відповідача та ухвалити нове, яким позов у зазначеній частині задовольнити у повному обсязі. Вказує, що вона разом з малолітньою донькою на даний час фактично проживає у своїх батьків, на їх утриманні, так як крім 860,00 грн щомісячної соціальної допомоги (по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку) інших доходів не має. Крім того, має що сплачувати кошти за навчання у вищому учбовому закладі. Отже, на думку позивача, су3д першої інстанції безпідставно ототожнив фактичні обставини про наявність у відповідача на матері - інваліда ІІІ групи з перебуванням її на утриманні відповідача. Окрім того, у справі відсутні докази проживання матері у квартирі відповідача та безпосереднє перебування її на утриманні свого сина.

До того ж, звертає увагу на ту обставину, що при визначені розміру аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції мав виходити з конкретних обставин справи, підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами, а не з власних припущень та обставин виконання відповідачем обов`язків військової служби під час дії воєнного стану, його можливості сплачувати саме такий розмір аліментів (а.с. 65-67).

30.01.2024 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що доводи апеляційної скарги про замалий розмір стягнутих аліментів, що у грошовому виразі становитиме лише 335,00 грн - 1 000,00 грн на місяць, за умови отримання відповідачем доходу у розмірі 6 700,00 грн - 20 000,00 грн, є лише її припущенням, яке не узгоджується з наявними у матеріалах справи доказами. Оскільки у відповідача загальний місячний дохід становить близько 75 000,00 грн - 80 000,00 грн, отже, аліменти на дитину у грошовому виразі будуть становити близько 20 000,00 грн (1/4 частина), а на дружину - 4 000,00 грн (1/20 частка), що є достатнім, розумним та справедливим розміром утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягнення розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, в іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2020 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 43.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.12.2022 № 345 ОСОБА_2 з 27.12.2022 зараховано до списків особового складу, призначено оклад згідно з тарифним розрядом 8 у сумі 3 080,00 грн, призначено премію у розмірі 249% від посадового окладу, та надбавку у розмірі 65% від посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (а.с. 34).

Із довідки про доходи ОСОБА_2 за період з лютого 2023 року по липень 2023 року вбачається, що розмір заробітної плати становить близько 22 303,60 грн та премія становить від 30 000,00 грн до 80 000,00 грн (а.с. 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Положенням ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач є молодою працездатною особою і матеріалами справи не спростовано факт спроможності останнім утримання дружині, яка проживає зі спільною дитиною якій не виповнилось три роки, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, як на дружину, яка доглядає малолітню дитину до трьохрічного віку.

Щодо визначеного судом першої інстанції розміру частки - 1/20, то такий її розмір є доступним та розумним, враховуючи розмір доходу, що отримує відповідач. Із матеріалів справи вбачається, що розмір заробітної плати становить близько 75 000,00 грн - 80 000,00 грн, отже, частка дружини становить близько 4 000,00 грн, тому доводи апеляційної скарги стосовно визначеної судом замалої частки (1/20), що може становити 335,00 грн - 1 000,00 грн є необґрунтованими, недоведеними, та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З огляду на те, що матеріалами справи доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на дружину, тому рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим.

В той же час, слід зазначити, що дійсно, відповідачем не доведено перебування на його утриманні його матері, інваліда ІІІ групи, тому зазначені обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Як і не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на дружину ті обставини, що останню відрахували з вищого навчального закладу, а дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, оскільки нормою матеріального права визначено, що таке право дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища (ч. 4 ст. 84 СК України).

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома