Справа № 159/4468/24
Провадження № 2/159/1232/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» ) звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №592222783 від 02.08.2018 в розмірі 91 490,06 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 02.08.2018 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №592222783, за умовами якого відповідачу наданий кредит в розмірі 18925,50 грн строком на 30 місяців до 03.02.2021, під 0,01 % річних від суми кредиту.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим утворилася заявлена до стягнення заборгованість.

20.12.2021 на підставі договору факторингу здійснена заміна кредитора з АТ «Альфа-банк» на ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №592222783, а також стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 грн.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

Рух справи в суді

На підставі пункту 2 частини шостої статті 19, частин першої статті 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.

Належним чином повідомлений в силу частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач в судове засідання не з`явився.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга частини 247 ЦПК України).

Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

02.08.2018 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 592222783, який складається з: Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 592222783, поданого ОСОБА_1 ; Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 592222783; Додатку № 1 до Угоди у виді Графіку платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, підписаного сторонами.

За умовами кредитного договору Банком надано відповідачу кредит на таких умовах: тип кредиту - «споживчий кредит», сума кредиту 18925,50 грн; процентна ставка - 0,01% річних; тип ставки - фіксована; строк кредиту - 30 місяців; дата повернення кредиту 03.02.2021. Також умовами Кредитного договору передбачена сплата позичальником - відповідачем комісійної винагороди за обслуговування кредиту за період з 1-го по 24-й місяці користування кредитом 0% (змінна частина), а також 35,00 грн (фіксована частина); з 25-го по 36-й місяці користування кредитом 3,0% від суми кредиту (змінна частина), а також 35,00 грн (фіксована частина). Кредит надається шляхом: переказу 18925,50 грн на рахунок клієнта № 1576, що відкритий позичальнику в ПАТ «Альфа-Банк».

Підписавши 02.08.2018 Угоду про надання кредиту, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, визначену у Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту.

Банк надав відповідачу кредит у сумі 18925,50 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , яка містить також відомості про збільшення кредитного ліміту та дані про використання відповідачем кредитних коштів, здійснення платежів з погашення боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед позивачем.

На підставі договір факторингу № 4 від 20.12.2021 та додатку до нього право вимоги за даним кредитним договором перейшло від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».

За розрахунком ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» станом на 20.12.2021 (дата відступлення права вимоги) відповідач має заборгованість за кредитом на суму 91 490,06 гривень.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

При вирішені спору суд керується тим, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом ( стаття 642 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 1069 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

В силу статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено укладення між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 договору споживчого кредиту із використанням платіжного засобу на умовах платності і строковості.

Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договорами позики.

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За матеріалами справи суд встановив, що позивач ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі договору факторингу №4 від 20.12.2021 та додатку до нього, набув право вимоги за кредитним договором № 592222783, укладеним 02.08.2018 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Тому позивач підтвердив право вимагати стягнення заборгованості із відповідача.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за ОСОБА_1 станом на дату відступлення права вимоги (20.12.2021) рахується заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 91 490,00 грн.

Заявлена до стягнення сума підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Таким чином, при вирішенні позовних вимог має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2028 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог.

За умовами договору № 592222783 від 02.08.2018 строк користування кредитом становить 30 місяців, позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеному в договорі (03.02.2021).

Позивач крім тіла кредиту, ліміт якого протягом строку дії договору неодноразово збільшувався, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Однак позивач пред`являє вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором на дату відступлення права вимоги 20.12.2021, хоча в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, який б свідчив про вчинення позичальником ОСОБА_1 дій щодо продовження строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір № 592222783 від 02.08.2018 не був пролонгований та закінчив свою дію 03.02.2021.

За змістом позовної заяви та розрахунку боргу позивач ставить вимогу про стягнення процентів за правомірне користування кредитом. Вимога про стягнення процентів на підставі статті 625 ЦК не заявлена.

Ураховуючи правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, нарахованої після спливу строку кредитування (03.02.2021), задоволенню не підлягають.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за ОСОБА_1 станом на 03.02.2021 (строк дії договору) рахується заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 63 715,35 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача. В решті позову слід відмовити.

Щодо стягнення судового збору

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений на 70% (63715,35х100:91490,06), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2119,60 грн судового збору (3028х70:100).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» надавалася адвокатом Макєєвим В.М. на підставі договору про надання правничої допомоги №05-10/23 від 05.10.2023.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги наданий акт приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, в якому зазначений перелік наданих послуг та детальний опис робіт на загальну суму 7100 грн.

Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат.

Водночас суд вважає необхідним застосувати приписи частини другої статті 141 ЦПК України та стягнути з відповідача 4970 грн витрат на правничу допомогу (7100х70:100), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, відповідає принципам розумності та справедливості.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 137, 128, 141, 247, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 6, 207, 512-514, 530, 536, 626-628, 638, 641-642, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1, 1069, 1077 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №592222783 від 02.08.2018 в розмірі 63715 (шістдесят три тисячі сімсот п`ятнадцять) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 2119 (дві тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 60 копійок судового збору та 4970 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», , адреса: м.Київ, пл. Солом`янська, 2.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 23.09.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК