Провадження №2/521/54/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.,

при секретарі Корнієнко Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Томашевського Р. М.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , позивач звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, від нотаріуса йому стало відомо, що за життя батько склав заповіт на користь відповідача. Вказаний заповіт позивач просить визнати недійсним з підстав, визначених ст. 225 ЦК України, оскільки за життя ОСОБА_4 страждав на низку хронічних хвороб, мав проблеми з пам`яттю, особливо після 2012 року, з 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні, знаходився у важкому стані під наглядом лікарів та впливом сильнодіючих препаратів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про витребування доказів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2019 року вжито заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_5 , приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу видавати свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Одесі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси (протокольною) від 03 лютого 2020 року замінено відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалами Малиновського районного суду м.Одеси від 21 липня 2020 року, від 27 серпня 2020 року вирішено питання щодо витребування доказів.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси (протокольною) від 24 вересня 2020 року вирішено питання про прийняття уточненої позовної заяви.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси (протокольною) від 24 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 29 жовтня 2020 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, зупинено провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23 травня 2023 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2023 року по справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, зупинено провадження у справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 травня 2024 року ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що на момент складення заповіту ОСОБА_4 розумів значення своїх дій та міг керувати ними, свідомо розпорядився своїм майном на випадок смерті, заповівши його їй.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, заслухавши пояснення експерта, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 54, т.1)

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвічений 07 липня 2015 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № 3-589, відповідно до якого заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 . Вказаний заповіт у зв`язку із хворобою ОСОБА_4 підписано за його дорученням ОСОБА_7 в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с. 58, т.1).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями відповідних заяв (а.с. 53, т.1; 15, т.1).

За життя ОСОБА_4 страждав низкою хвороб на тлі наявної ВІЛ інфекції, проходив лікування, що підтверджується наявною в матеріалах справи медичною документацією.

Допитані в судовому засіданні свідки надали суперечливі показання щодо психічного стану ОСОБА_4 в період часу, наближений до складення заповіту.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , показала суду, що за життя ОСОБА_4 страждав на низку хвороб, переніс інсульт, що істотно вплинуло на його здатність розмовляти та пересуватись.

Свідок ОСОБА_11 надала показання, з яких вбачається, що на психічний стан ОСОБА_4 істотно впливала наявність хвороб, він іноді не впізнавав знайомих, потім пригадував.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надали показання, відповідно до яких ОСОБА_4 в момент складення заповіту розумів значення своїх дій.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 надали показання, з яких вбачається, що наявність хвороб істотно не впливала на здатність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 720 від 30 грудня 2021 року, виконаної судовими експертами КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради, ОСОБА_4 в період часу, який відноситься до підписання заповіту від 07.04.2014, страждав на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Органічного розладу особистості сполученого генезу. Виражений психоорганічний синдром, експлозивний варіант», який за ступенем глибини та виразності абсолютно позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 2-14, т.3).

Судовий експерт ОСОБА_21 в судовому засіданні підтримала висновки експертизи, пояснила, що за своїм психічним станом в момент вчинення спірного заповіту ОСОБА_4 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, хоча за наявності психічного розладу, яким страждав ОСОБА_4 у оточуючих осіб могло скластись хибне протилежне враження.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином, складення заповіту є одностороннім правочином в розумінні ст. 202 ЦК України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що на момент вчинення оспорюваного заповіту заповідач ОСОБА_4 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Такий висновок суду підтверджується наявним в матеріалах справи висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, медичною документацією ОСОБА_4 .

Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 оцінюються судом критично, оскільки зазначені особи не є фахівцями в галузі психіатрії, з пояснень експерта ОСОБА_21 вбачається, що за наявності психічного розладу, яким страждав ОСОБА_4 у оточуючих осіб могло скластись хибне враження розуміння ним значення своїх дій.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2019 року по цивільній справі № 521/20836/19.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 158, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвічений 07 липня 2015 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № 3-589.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2019 року по цивільній справі № 521/20836/19:

скасувати заборону ОСОБА_5 , приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу видавати свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Одесі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після закінчення його апеляційного перегляду, якщо за його результатами рішення було залишено без змін.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2024 року.

Головуючий: