465/3826/24
2/465/2419/24
У Х В А Л А

судового засідання

19.09.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді - Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Джоха Р.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

12.08.2024 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Джоха Р.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у вказаній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України на строк до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Клопотання мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 з 22.02.2024 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на посаду стрільця-снайпера у в/ч НОМЕР_1 .

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити у такому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак його представник у поданому клопотанні просив проводити розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, згідно якого просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Так, Указом Президента України Володимира Зеленського №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема востаннє Указом Президента України №469/2024 від 23 липня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 3891-IX від 23 липня 2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, та такий продовжує діяти на даний час.

Як вбачається з долученої до клопотання представника відповідача Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №47 від 22.02.2024 та Довідки тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 №6173 від 06.08.2024 рядовий ОСОБА_2 з 22.02.2024 проходить службу в запасній роті військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, долучена представником відповідача до матеріалів справи довідка та витяг з наказу не містить інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій ОСОБА_2 перебуває на військовій службі станом на момент розгляду даної справи

Отже, з огляду на імперативність припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, єдиною умовою для вирішення процесуального питання зупинення провадження у справі на підставі цієї норми є наявність доказів перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій, та є обов`язковим для суду.

Такий підхід є усталеним у судовій практиці, що підтверджується, зокрема, і іншими висновками Верховного Суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, на які є посилання в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду підтримав позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульовану у постанові від 5 червня 2024 року у справі № 317/3364/21 та вважає, що передбачений у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Окрім цього, згідно з ст. 58 ЦПК України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

З матеріалів справи вбачається, що у суді представництво інтересів відповідача здійснює адвокат Джох Р.В.

Отже, відповідач реалізував своє процесуальне право на участь у судовому процесі через свого представника - адвоката, забезпечивши таким чином дотримання основоположних принципів цивільного судочинства таких як: рівність учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність, а відтак мав можливість реалізувати своє право, в тому числі і на подання відзиву у випадку заперечення щодо задоволення позову.

Також, суд звертає увагу відповідача, що він не позбавлений можливості приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою власних технічних засобів.

Окрім цього, суд бере до уваги, що військова частина НОМЕР_1 , у якій відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу, територіально знаходиться у м.Яворові (Львівська область), у межах якої знаходиться суд, в провадженні якого перебуває дана цивільна справа.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Більш цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13.06.2024 у справі №557/1226/23 прийшов до висновку, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан,суд має враховувати, зокрема, те, чи мав відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що його військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стороною відповідача не надано доказів перебування його у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій, враховуючи, що представництво інтересів відповідача здійснює його представник - адвокат Джох Р.В., те, що відповідач проходить військову службу у військовій частині, яка знаходиться в межах тієї ж області, що і суд, в провадженні якого перебуває дана цивільна справа, відповідач не позбавлений можливості приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконфренції, виходячи з інтересів дитини, що обидвоє батьків повинні утримувати своїх дітей, принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 253 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Джоха Р.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.09.2024.

Суддя Марків Ю.С.