Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3108/24

номер провадження 2/695/1344/24

26 вересня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Середи Л.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить:

- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він є сином відповідачки, відомості про його батька записані зі слід матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Він разом з матір`ю проживау у АДРЕСА_1 . Проте мати самоусунулась від утримання дитини, не забезпечувала сина продуктами харчування, виганяла з дому, влаштовувала сварки та била його. Позивач, щоб забезпечити себе грошима вчиняв крадіжки, не ночував удома, сусіди та жителі села допомагали йому хто чим міг. Потім ОСОБА_1 звернувся за допомогою до церкви «Дім миру», у приміщенні якої проживає вже близько 1,5 року за адресою: АДРЕСА_2 . Мати жодної допомоги сину не надає, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Пастор церкви ОСОБА_3 надає позивачу допомогу одягом, продукатми харчування, підтримує його морально. Після закінчення 9 класу Деньгівської ЗОШ позивач вступив на навчання до ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей» за професією «тракторист-машиніст с/г виробництва». Мати ОСОБА_2 не цікавиться ні навчанням, ні життям ні здоров`ям сина. За таких обставин, вважаючи, що мати ухиляється від обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не цікавиться та піклується про здоров`я дочки, фізичний та духовний розвиток, ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження, визначено дату підготовчого засідання

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 19.09.2024 року підготовче провадження закрите.

У судове засідання учасники справи не прибули.

У матеріалах справи містяться письмові заяви позивача та представника третьої особи, в яких позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, справу слухати за їх відсутності

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилась, надавши суду заяву про визнання позову, в якій повністю визнала позовні вимоги, просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 20.03.2007, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 0 від 22.05.2021 року відомості про батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані зі слів матері.

Згідно з довідкою від 28.05.2024 року за вих. № 166 ОСОБА_1 навчається у ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей» на базі 9 класів, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року, форма навчання денна, професія «Тракторіст-машиність с/г виробництва кат. «А1», «А2», слюсар з ремонту с/г машин та устаткування, водій автотранспортних засобів категорії «С».

Відповідно до інформації ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей» від 28.05.2024 року за вих. № 145 документи на вступ до ліцею ОСОБА_6 подавав з директоркою Деньгівського НВК, оскільки мати взагалі не цікавиться навчанням сина, телефонні дзвінки ігнорує, жодного разу не була в ліцеї. Зі слів учня мати ні фінансово, ні матеріально сина не забезпечує.

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_7 , 2020 року народження, від 14.06.2023 року умови проживання дитини добрі, квартира умебльована , забезпечена в достатній кількості речами домашнього вжитку, побутовою технікою, у квартирі чисто, охайно. У сім`ї доброзичливі стосунки між матір`ю та дитиною. Батько дитини ОСОБА_8 з дитиною не проживає з часу, коли їй виповнилось 1,5 місяців, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, аліменти не сплачує. Так як навчання проходить у змішаній формі, то із-за відсутності мобільного телефона ОСОБА_9 не міг дистанційно навчатись. На пкріод очного навчання ОСОБА_1 , проживає у гуртожитку ліцею, на період дистанційного навчання проживав і на даний час проживає у церкві «Дім миру» у АДРЕСА_2 .

Згідно з характеристикою, наданою Деньгівським старостатом на ОСОБА_2 від 27.05.2024 року за вих. № 163, остання проживає у АДРЕСА_1 , має двох дітей. Син ОСОБА_1 , 2006 року народження, навчається у Золотоніському ліцеї, син ОСОБА_10 , 2012 року народження, навчається у четвертому класі Деньгівського НВК. ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативної сторони, на зауваження щодо неправильної поведінки не реагує. Неодноразово їй робились зауваження щодо побиття старшого сина ОСОБА_9 та викликались наряди поліції для вирішення конфлвктних ситуацій, але вже більше року ОСОБА_9 не проживає у сім`ї, а живе у церкві «Дім миру», де ним опікується ОСОБА_3 .

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 07.08.2021 року, від 20.10.2022 року та 07.08.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , у сім`ї складні взаємовідносини матері ОСОБА_2 із сином ОСОБА_1 , дитини не бажає проживати вдома, тимчасово проживає у церкві, мати самоусунулась від виховання та утримання сина ОСОБА_9 , умови проживання задовільні.

З Висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_11 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 » від 13.08.2024 року № 1932 вбачається доцільним з метою захисту законних прав та інтересів дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У своїй заяві від 18.09.2024 року (вх. №13161) відповідач ОСОБА_2 повністю визнала позовні вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні дитини, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина.

Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 1073.60 грн.

Керуючись ст., ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, ст.,ст. 164, 166, 180-182 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконкому Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь державного бюджету судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Середа Л.В.