Провадження № 2/679/413/2024
Справа № 679/938/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

25 вересня 2024 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 18.09.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № -122553 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надало відповідачу грошові кошти в сумі 4000,00 гривень, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську карту позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в строк до 08.10.2021 та здійснити плату за користування кредитом у розмірі 1,95 % за кожен день користування.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -122553 від 18.09.2021, що акцептована відповідачем 18.09.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором).

15.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 15-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № -122553 від 18.09.2021, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1

10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № -122553 від 18.09.2021, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 10.05.2024 виникла заборгованість розмір якої становить 27084,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 гривень; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 23084,00 гривень.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № -122553 від 18.09.2021 у розмірі 27084,00 гривень, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

Ухвалою судді від 11.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 18.09.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики № -122553 «Проста позика».

За умовами договору Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит і сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому законом (п. 2.1 договору).

Кредит надається в загальному розмірі 4000,00 гривень на строк 20 діб з 18.09.2021 по 08.10.2021 (п.2.2, п.2.3 договору). Сторони домовились, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначеному п.2.3 даного договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства і закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (п.2.7 договору). За користування, наданими за цим договором грошовими коштами у строк, передбачений п.п.2.3 цього договору встановлюється процентна ставка у розмірі 633,6% річних, або 1,95% за 1 день користування кредитними коштами (п.9.13 договору).

Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору (п. 3.2.).

Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього договору, проценти за користування кредитом згідно графіку розрахунків (п.3.8 договору).

Пунктом 9.2 договору визначено, що він укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. п. 9.2. цього договору, має юридичну силу власноручного підпису (п. 9.3).

Укладений між сторонами договір містить інформацію про його підписання електронним цифровим підписом сторонами договору, в тому числі ОСОБА_1 , за допомогою одноразового ідентифікатора P59AW8C2, відправленого 18.09.2021 о 11:27:50, введеного 11:28:27.

Інформаційною довідкою № 700/02 від 24.02.2024 наданою ТОВ «Платежі онлайн» підтверджено успішне проведення 18.09.2021 11:31:37 транзакції 33195-38969-99654 на суму 4000,00 гривень на номер карти зазначений п.10 договору, опис транзакції: переказ для позики -122553.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» за кредитним договором № -122553 станом на 15.02.2022 включно становить 5400 гривень та складається з: 4000 гривень - заборгованості по основній сумі кредиту; 1400 гривень - заборгованості за процентами.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

15.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 15-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, вказаними у Реєстрах боржників (додаток №1 до договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал».

15.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було підписано Додаток №2 до договору про відступлення права вимоги № 15-02/22, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики (Додаток №1 Реєстр боржників), у тому числі за договором позики № -122553 укладеним з ОСОБА_1 Залишок за тілом кредиту 4000,00 гривень, залишок відсотків 1400,00 гривень, всього заборгованість 5400,00 гривень.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № -122553 від 18.09.2021, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було підписано Додаток №4 до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № -122553 від 18.09.2021, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 .

Тому, з урахуванням наданих позивачем та досліджених судом доказів, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми позики в розмірі 4000 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошовими коштами (позикою) суд зазначає наступне.

Суду було надано розрахунок заборгованості за договором позики, сформований ТОВ «Вердикт Капітал» у формі довідки, з якого вбачається, що після відступлення права вимоги останнім було нараховано заборгованість по процентах за Договором позики, згідно якого заборгованість відповідача за кредитним договором складає 27084,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 гривень; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 23084,00 гривень.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 викладений висновок, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом із процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника і обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

У договорі позики № -122553 від 18.09.2021 сторони визначили строк позики до 08.10.2021 (20 днів).

З огляду на це нарахування передбачених договором відсотків за користування позикою у даному випадку слід вважати правомірним лише до 08.10.2021.

Як вбачається із графіка розрахунків, що є Додатком № 1 до договору позики № -122553 від 18.09.2021, проценти за користування кредитом станом на 08.10.2021 складають 1400 гривень.

Таким чином, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припинилося після спливу строку дії відповідного договору, тобто після 08.10.2021, а тому з 09.10.2021 позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте відповідних вимог позивачем заявлено не було, у той час як суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене суд вважає, що сума заборгованості за відсотками за користування позикою за договором позики № -122553 від 18.09.2021 складає 1400,00 гривень та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

Так, при зверненні до суду з позовом позивачем понесено витрати на оплату судового збору у розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № від 24.05.2024.

Крім того, 02.01.2023 між ТОВ «ФК «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023.

Відповідно до витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 адвокатським об`єднанням надано усну консультацію та послуги з складання позовної заяви про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № -122553, загальний розмір вартості юридичних послуг склав 9000 гривень.

На виконання умов договору про надання правової допомоги ТОВ «Коллект Центр» проведено оплату послуг, що підтверджується платіжною інструкцією № від 10.05.2024.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 605,60 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1800 гривень, що є пропорційно обсягу задоволених вимог (20%).

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № -122553 від 18 вересня 2021 року у розмірі 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 1400 гривень.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 605,60 гривень витрат понесених на оплату судового збору та 1800 гривень витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги, всього 2405(дві тисячі чотириста п`ять) гривень 60 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.

Рішення суду складено 25 вересня 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , юридична адреса: вул. Мечнікова, буд. 3 офіс 306, м.Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк