ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14953/24

Провадження № 22-ц/4820/1787/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 16.10.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , на підставі анкети-заяви №3299062, укладено електронний договір позики, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 10000 грн. строком користування на 18 днів, із строком дії договору 3 роки та відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом. Кредитодавець зі своєї сторони належним чином виконав умови договору та надав позичальнику кошти в порядку передбаченому умовами договору, проте відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10.05.2024 року існує заборгованість в розмірі 83685 грн., з яких 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 76685 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Також позивачем зазначено, що 16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16-12/21. ТОВ «Інфінанс» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за договором позики ОСОБА_1 №/6 від 25.10.2019 року.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників за договором про відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 .

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором надання позики №/6 від 25.10.2019 року в сумі 83685 грн., понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 17000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитом в сумі 7000 грн., заборгованість за відсотками 76685 грн., а всього 83685грн., судовий збір в сумі 3028 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 3633,60 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, направляв ухвалу про відкриття провадження у справі та копії матеріалів, а також рішення суду за неналежною адресою відповідачки. По суті позовних вимог, апелянт зазначає, що позивачем до позовної заяви не було надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт надання кредитних коштів первісним кредитором відповідачу, оплати відповідачем певних сум по кредитному договору, нарахування відсотків, тощо. Надана позивачем копія квитанції на суму 10065 грн. не містить обов`язкових для первинних документів реквізитів, а тому не може бути належним доказом на підтвердження наявності заборгованості. Крім того, заявлена позивачем сума відсотків за кредитом нарахована поза межами строку кредитування, який, згідно анкети-заяви становив 18 днів, та відрізняються від тієї що була визначена первісним кредитором, а копія додаткової угоди №1, про реструктуризацію заборгованості за договором фінансового кредиту № не містить підпису ОСОБА_1 та суперечить предмету звернення позивача до суду. Надана позивачем копія виписки від 25.10.2019 року згідно договору № про наявність у відповідача заборгованості за період з 02.05.2018 року по 16.12.2021 року в той час як сам договір позики датований 16.10.2020 року, крім того дана виписка належним чином не завірена, без підпису, печатки та без посилань на оригінал чи згідно з оригіналом.

Апелянт також не погоджується із рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки згідно наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу неможливо встановити реальний обсяг наданих адвокатом послуг та розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу у конкретній справі. Звертаючись із вимогою про стягнення 17000 грн. витрат на правничу допомогу, позивачем надано як доказ оплати гонорару надано платіжну інструкцію на суму 68000 грн., яка використовувалась позивачем як доказ на підтвердження оплати наданих послуг у інших судових справах. Дата витягу з акта про надання юридичної допомоги передує даті заявки на надання юридичної допомоги, що є не логічним та свідчить про нікчемність таких доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/6 від 25.10.2019 року та отримання кредиту згідно Заяви-анкети №3299062 від 16.10.2020 року, шляхом підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою ОСОБА_1 договір та анкета-заява підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6n8u2d (а.с.7 - 8, 23).

Сума кредиту, згідно підписаного сторонами договору складає 10000 грн. на строк кредитування 18 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка становить 1,75% за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, за умови неналежного виконання умов договору.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №16-12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання позики №, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копіями: договору факторингу №16-12/21, акта приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №16-12/21 від 17.12.2021 року, реєстру боржників до договору факторингу №16-12/21 (а.с. 30-35).

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання позики №, укладеного ТОВ «Інфінанс» з ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копіями: договору про відступлення прав вимоги №10-03/202301, акта прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-03/2023 (а.с. 36-42).

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення договору), зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Як вбачається із наданого ТОВ «Інфінанс» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 та реєстру боржників до договору факторингу №16-12/21 заборгованість за кредитним договором (станом на момент продажу договору позики первісним кредитором 16.12.2021 року) становила 7000 грн. за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість по процентам.

Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт капітал» вказало про існування заборгованості за договором позики ОСОБА_1 в сумі 7000 грн. тіло кредиту та 76685 грн. нараховані проценти, а всього 83685 грн.

Строк кредитування згідно укладеного ОСОБА_1 та ТОВ «Інфінанс» договору позики становив 18 днів. Додаткових угод щодо пролонгації договору або узгодження пролонгації в самому договорі про надання позики сторонами погоджено не було. Повідомлень про погодження нового строку кредиту відповідачу від ТОВ «Вердикт Капітал» не надходило. Таким чином, строк кредитування закінчився 03.11.2020 року, а отже зазначені ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки нараховані поза межами строку кредитування та стягненню не підлягають.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позов частині стягнення тіла кредиту в сумі 7000 грн. підлягає до задоволення, оскільки позивачем надано достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідача, належним чином доведено наявність заборгованості за тілом кредиту.

Проте, позивач в порушення норм ст.ст.12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування процентів в сумі 76685 грн.

Щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу.

До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, заявку на надання юридичної допомоги № 190 від 26 квітня 2024 року, витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року з детальним описом робіт (наданих послуг), платіжну інструкцію № від 10.05.2024 про сплату коштів в розмірі 68000 грн. за надання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.7. договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору.

Відповідно до положень Розділу 4 (п. 4.1-4.6) договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п. 4.1 Договору). Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.6 договору також визначено, що в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно з витягом з Акта № 3 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року, сторони договору погодили надання наступних послуг Адвокатським об`єднанням позивачу у відповідності до Заявок на надання юридичної допомоги (відповідач ОСОБА_1 ) на суму 17000 грн.: надання усної консультації з вивченням документів, 2 години - 4000 грн.; підготовка пропозицій вартістю 1 година - 1000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 4 години - 12000 грн.

Згідно заявки на надання юридичною допомоги №190 від 26 квітня 2024 року позивач та адвокатське об`єднання погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши долучені до позовної заяви докази на підтвердження факту понесення ТОВ «Коллект Центр»» витрат на правничу допомогу документи, колегія суддів вважає, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаних адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» робіт (наданих послуг) не відповідає критерію дійсності, оскільки акт виконаних робіт від 03.04.2024 року передує в часі погодженню на виконання вказаних в акті конкретних робіт (заявка на надання юридичних послуг від 26.04.2024), такі докази не можна вважати допустимими та належними, оскільки не відповідають умовам договору про надання правової допомоги, отже, клопотання про розподіл судових витрат є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо витрат на правничу допомогу апелянта ОСОБА_1 та судового збору понесених нею в суді апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Гарбузко О.М. просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга подана представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Гарбузко О.М. через систему «Електронний суд», 15.08.2024 доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ТОВ «Коллект Центр».

03 вересня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява про стягнення понесених судових витрат при апеляційному розгляді справи від адвоката Гарбузко О.М. через систему «Електронний суд», 03.09.2024 доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС ТОВ «Коллект Центр».

23 вересня 2024 року - надійшло клопотання від ТОВ «Коллект Центр», в якому воно просило суд відмовити у стягненні заявлених у апеляційній скарзі та заяві відповідачки витрат на правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що заявлені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені в апеляційній інстанції підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у суді апеляційної інстанції, представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Гарбузко О.М.надано до суду: договір №07/08/24-ц про надання правничої (правової) допомоги від 07.08.2024 року, укладений між адвокатським бюро «Гарбузко Олексія» та ОСОБА_1 як клієнтом, у п. 4 якого встановлено розмір гонорару 7000 грн.; акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору №07/08/24-ц від 15.08.2024 року, відповідно до якого АБ «Гарбузко Олексія» в особі керівника ОСОБА_3 надав послуги, а ОСОБА_1 прийняла перелік наданих послуг: надання попередньої (загальної) консультації без отриманих документів 500 грн., ознайомлення (аналіз, вивчення) матеріалів цивільної справи №686/14953/24 наданих клієнтом 1000 грн., надання консультації по цивільній справі №686/14953/24 за результатами оцінки, аналізу, вивчення наданих матеріалів цивільної справи 1000 грн., підготовка процесуальних документів та складання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду по цивільній справі №686/14953/24 4500 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідачки понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів, врахувавши належні докази на підтвердження таких витрат, фактичне надання правничої допомоги надання попередньої консультації, ознайомлення (аналіз, вивчення) матеріалів цивільної, надання консультації за результатами оцінки, аналізу, вивчення наданих матеріалів, підготовка процесуальних документів та складання апеляційної скарги, співмірність суми гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, а також те, що позов задоволено частково, дійшла висновку про стягнення із ТОВ «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 6414,80 грн., пропорційно до задоволення апеляційної скарги.

За подання позовної заяви ТОВ «Коллект центр» сплатило 3028 грн. судового збору. Враховуючи, що позов задоволено на 8,36%, із ОСОБА_1 підлягає стягненню 253,14 грн. судового збору на користь позивача.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 3633,60 грн. Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 91,64%, із ТОВ «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3329,83 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене із ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3076,69 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання позики в сумі 7000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6414,80 грн. та 3076,69 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк