ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 646/766/22

провадження № 22-ц/818/3131/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Банк Форвард»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року, постановлене суддею Проценком Л.Г.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 29.07.2021р. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард»; стягнути з АТ «Банк Форвард» () на користь позивача судовий збір в сумі 1488,60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 29.07.2021р. № 3875 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» () заборгованості у розмірі 31617,88 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 1488,60 грн.

В апеляційній скарзі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Договір, на якому вчинено виконавчий напис, не містить заборон, або будь - яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу захисту майнових інтересів товариства, не містить будь - яких обмежень щодо вчинення виконавчого напису і законодавство України, що цілком підтверджує правомірність вчинених дій АТ «Банк Форвард» та Нотаріусом. Приватному нотаріусу були надані всі документи для вчинення наведеної нотаріальної дії, що в повній мірі спростовує позовні вимоги позивача, оскільки, АТ «Банк Форвард» та Приватний нотаріус - вчиняючи Виконавчий напис, діяли в межах правового поля. Вказує, що позивач не надав суду жодних доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі. Позивачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості. Зазначає, що позивач не виконала умови договору, порушила строк сплати необхідних платежів за договором, внаслідок чого в неї виникла заборгованість. У зв`язку з невиконанням позичальником кредитних зобов`язань, відповідач вимушений обрати примусовий спосіб погашення заборгованості за Договором. Підстав для твердження про те, що стягувачем неправомірно здійснено дії щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса, є безпідставними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 06.10.2020 укладено кредитний договір №200299665 шляхом підписання оферти, за яким боржниця отримала кредит у розмірі 30286,48 грн строком до 06.10.2024 із погодженими щомісячними платежами. (а.с. 29-32)

29 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за номером №3875, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором №200299665 від 06.10.2020 заборгованість за період з 09.03.2021 по 08.06.2021 у розмірі 30517,88 грн, що складається з заборгованості за сумою кредиту 20752,16 грн, заборгованості за процентами 8565,72 грн, плата за пропуск мінімальних платежів 1200,00 грн. (а.с. 14)

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. 31.08.2021 винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження ВП №66659188 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 31617,88 грн на підставі виконавчого напису №3875, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. (а.с. 17-18)

31.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. у виконавчому провадженні ВП №66659188 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , а також звернуто стягнення на її заробітну плату у КП «Харківський метрополітен» (а.с. 23-24, 27-28)

Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошувала, що відсутні докази, що нотаріусу надавалася виписка з особового рахунку, або інші обов`язкові додатки. Також позивачка посилається на те, що заборгованість для вчинення виконавчого напису мала б бути безспірною. Окрім того, під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинним нормативним актом пунктом 2 розділу 2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1Закону України «Про нотаріат» (далі за текстом закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з частиною першою статті 39Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Оспорюваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 29.07.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між АТ «Банк Форвард» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів, що кредитний договір, за яким було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, був нотаріально посвідчений. Тому підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не вбачається. У зв`язку з чим зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

Ю.М.Мальований

Повне судове рішення виготовлено 25.09.2024 року.