Справа № 158/1251/24 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л.
Провадження № 22-ц/802/868/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 24 листопада 2020 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складає договір про надання банківських послуг. Обізнаність відповідача із умовами кредитування підтверджується її підписом у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Однак відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Станом на 30 березня 2024 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 91 396 грн 33 коп., з них: 64 631 грн 52 коп. - заборгованість за кредитом; 26 764 грн 81 коп. - заборгованість по відсоткам.

Ураховуючи наведене, АТ «А-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 листопада 2020 року у розмірі 91 396 грн 33 коп. та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 червня 2024 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 631 грн 52 коп.

Судовий збір у розмірі 2 141 грн 40 коп. компенсовано АТ «А-Банк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його в частині задоволених позовних вимог АТ «А-Банк» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у їх задоволенні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач АТ «А-Банк», вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просило вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Крім того, позивач просив розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Про причини неявки апеляційний суд не повідомила.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 26 вересня 2024 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 24 листопада 2024 року не містить даних про домовленість сторін договору щодо встановлення порядку сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим вважав, що підстави для їх стягнення з відповідача на користь банку відсутні. Однак оскільки відповідач, шляхом зарахування на кредитну картку, фактично отримала та використовувала грошові кошти надані банком, але своєчасно їх не повернула, суд дійшов висновку, що з неї на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 64 631 грн 52 коп.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом підписання відповідної анкети-заяви. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг (а.с10).

Згідно з довідкою банку відповідачу ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 зі строком дії до липня 2027 року(а.с.19).

Відповідно до довідки за лімітами відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 24 листопада 2020 року встановлено наступні ліміти: 24 листопада 2020 року у розмірі 5 000 грн - ініціатор CLIENT; 24 листопада 2020 року збільшено до 5 000 грн ініціатор BANK; 01 січня 2021 року збільшено до 10 000 грн ініціатор BANK; 01 січня 2021 року збільшено до 10 000 грн ініціатор CLIENT; 14 березня 2021 року збільшено до 20 000 грн ініціатор BANK; 14 березня 2021 року збільшено до 20 000 грн ініціатор CLIENT; 14 березня 2021 року збільшено до 64 700 грн ініціатор CLIENT (а.с.20).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30 березня 2024 року становить 91 396 грн 33 коп., з них: 64 631 грн 52 коп. - заборгованість за кредитом; 26 764 грн 81 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с.7-9).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що за період з 24 листопада 2020 року по 30 березня 2024 року сума витрат складає 437 040 грн 21 коп., сума зарахувань 347 589 грн 17 коп., сума комісій 9 050 грн 19 коп., сума кешбеку 0 грн (а.с.12-18).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 цього Кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі АТ «А-Банк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банком як доказ укладення кредитного договору з відповідачем суду надано Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», Тарифи по картці «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», а також паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка» (а.с.11, 22-28, 29).

Водночас як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 24 листопада 2020 року, яка наявна в матеріалах справи, процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом. В позовній заяві позивач зазначає, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає розміру, встановленому Тарифами банку. Проте, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися ним самим в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Разом з тим, укладений між сторонами кредитний договір від 24 листопада 2020 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за відсутності погодження сторонами в кредитному договорі умов щодо розміру та порядку сплати відсотків, у даному випадку підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам у розмірі 26 764 грн 81 коп. відсутні.

Судом першої інстанції з матеріалів справи та наданих банком доказів також встановлено, що відповідач користувалася наданими банком кредитними коштами. Зважаючи на ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти за тілом кредиту у розмірі 64 631 грн 52 коп. в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку, визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь банку з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у вказаному розмірі. Наведене узгоджується із вищезгаданим правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову АТ «Акцент-Банк» є законним та обґрунтованим.

У своїх доводах апеляційної скарги відповідач вказувала, що за кредитним договором № б/н від 24 листопада 2020 року кредитний ліміт у розмірі 64 700 грн їй ніколи не встановлювався, вона ним не користувалась, а тому заборгованість перед банком за вищевказаним договором з розрахунку суми кредиту за лімітом 64 700 грн не виникла та не підлягає стягненню. Натомість їй був встановлений кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн, та з врахуванням сплачених нею коштів на погашення кредиту, розмір її заборгованості за кредитним договором становить 20 812 грн 80 коп.

Проте такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як слідує з матеріалів, зокрема з довідки за лімітами, 14 березня 2021 року ОСОБА_1 , саме за її ініціативою банком було збільшено кредитний ліміт до 64 700 грн. Дана обставина відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. Часткова сплата відповідачем коштів на погашення кредитної заборгованості, як вбачається з розрахунку заборгованості позивача, була врахована останнім при визначенні заборгованості за кредитним договором, а тому не підтверджує її розмір в 20 812 грн 80 коп., як про це зазначає відповідач в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування у цій частині відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 червня 2024 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: