Справа № 212/8829/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Голуб О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду вмісті Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє авокат Ратушна Р.П. про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 6 місяців у вигляді: заборони перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання за вказаною адресою; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати її та її доньку ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у місці, невідомому кривдникові; переслідувати її та її доньку ОСОБА_3 та у будь - який спосіб спілкуватись з нею та її донькою; заборони вести листування, телефонні переговори з нею та її донькою ОСОБА_3 , або контактувати з нею та її донькою через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб..

В обґрунтування заяви посилається на те, що 10 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Безкінечні погрози та завдання тілесних ушкоджень заявнику, страх за фізичне та психічне здоров`я доньки ОСОБА_3 стало підставою для звернення з позовною заявою до заінтересованої особи про розірвання шлюбу до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, яким ухвалою від 21.08.2024 відкрито провадження у справі № 212/8055/24. Тривалий час заявник та заінтересована особа не проживають разом, натомість погроз фізичної розправи стало лише більше. Заявник боїться виходити з місця свого проживання з донькою, яким є АДРЕСА_1 , гуляти з нею на вулиці, боїться відчиняти двері незнайомим людям, тому що заінтересована особа каже, що він вб`є її. Тривалий час заінтересована особа вчиняє психологічне і фізичне насильство щодо заявника, а саме наносить тілесні ушкодження, ображає у нецензурній формі, погрожує фізичною розправою. Також постійно публічно ображає, усвідомлено принижує та знецінює. Заявник не здатна захистити себе та побоюється за здоров`я своє та дитини; перебуває в небезпечному для життя стані. У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню заінтересованої особи у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296 КК України. Малиновський районний суд міста Одеси розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №521/22372/21 щодо обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення відносно заявника, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, - за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Заінтересована особа відкрито демонструє вороже ставлення до заявника, прагне створити ситуацію конфлікту, намагається завдати шкоди. Ознаками агресії є підвищений тон, образливі слова, погрози та спроби перейти від розмов до дій (фізичної розправи). 02.08.2024р. Заявник змушена була звернутися з заявою до ВП №3 КРУП з проханням органи поліції притягнути до відповідальності заінтересовану особу, який систематично погрожує фізичною розправою та не дає грошей на лікування дитини. Заявник має агресивну поведінку, яка породжує лють. Вона виражається в нападі із застосуванням фізичної сили або загрозі нападу на Заявника. Підтвердженням погроз щодо фізичної розправи та фактичного завдання заінтересованою особою тілесних ушкоджень заявнику є аудіозапис, який надається суду на носії диск СD-R НР 52x700 МВ 80 min Musik. Підтвердженням вчинення психологічного насильства є текстові повідомлення образливого характеру, роздруківка телефонної переписки між заінтересованою особою та заявником. 24.08.2024 заявник вдруге звернулася до відділення поліції №3 у м. Кривий Ріг із заявою, у якій вона просила притягнути до відповідальності заінтересовану особу, який в телефонній розмові погрожує їй фізичною розправою. 05.09.2024 заявник написала заяву до т.в.о. начальника відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області полковнику поліції Р.Стефанишину, у якій просила заінтересовану особу притягнути до відповідальності. Донька заявника та заінтересованої особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє, діагноз 040.80 - Синдром Веста - інші форми епілепсії, без згадки про фармакорезистентну епілепсію. Жодної гривні на лікування доньки заінтересована особа не надала, отже він вчиняє ще й економічне насильство. Донька ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 15.07.2024 по 31.07.2024 у відділенні неврології та психічного здоров`я КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР» Дніпропетровської область, м. Дніпро. Заявник увесь час перебувала у відділенні по догляду за дитиною. Вважає, про причиною того, що донька ОСОБА_3 захворіла на неврологічну хворобу (епілепсію) є агресивна поведінка заінтересованої особи, постійні його крики та напади на заявника, завдання їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_3 перебуває в постійному страху, що негативно впливає на стан її здоров`я. ОСОБА_3 повинна жити в спокійних та здорових умовах задля того, щоб її стан здоров`я поліпшився. Натомість навіть до лікарні з ОСОБА_3 заявник не може виїхати, тому що він слідкує за нею та погрожує фізичною розправою. Заявник турбується за своє та доньки життя, а також за психологічний стан своєї доньки, тому вимушена звернутися за захистом до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з викликом учасників справи.

Представником заявниці - адвокатом Ратушною Р.П. подано клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника ОСОБА_1 , заяву підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду спарви повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду надала пояснення, що на протязі сумісного життя доньки з ОСОБА_7 , він її дуже принижував. Спочатку принижував мовно, потім фізично. Тягав за волося, за горло душив,и потім почав бити. Морально завжди принижував. Навіть батьків не соромився. Зауваження робились постійно. Після пологів, мешкали з батьками 3 місяці. Коли нас не було вдома, погрожував. Потім коли вже вони зняли квартиру, чули крики, донька вбігала до батьків. Посля побиття, батько пішов до нього та розмовляв. Міг випити, вдарив по нозі. Погрози були і матері,та їй. Коли донька подала на розлучення, почалось пекло. Коли донька розмовляла, вмикала гучний зв`язок, всі погрози чули. До весілля також робили зауваження про його поведінку.В нього є ніж, чоловік бачив, завжди ходе з ним. Коли телефонував, казав що покладе доньку в психлікарню, забере дитину, що розправиться з батьками. Дитину возять батьки, чи бабуся. ОСОБА_8 сама нікуди вийти не може.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду надав пояснення, що проживали разом з батьками, коли дитина народилась. З 13 вересня 2023 року. Жили приблизно 2-3 місяці. Стосунків в них не було, постійні погрози, піднімав на доньку руку. На зауваження не реагував. Потім вони жили в іншій квартирі, в цей період теж були побиття, донька просила, щоб батько з ним поговорив. Розмови не допомогли, він продовжував бити ОСОБА_8 . Завжди носив з собою ніж, розкладний, ніби військовий. Постійно розповідав, як він когось бив. Невідомо, де заробляв гроші. Працювати не хотів. ОСОБА_8 вигнала чоловіка через постійні погрози. Зараз боїмося вийти на вулицю, не знають що чекати від нього.М арія сама на вулицю не виходить. Існує реальна загроза життю доньки.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

За правилами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10 грудня 2022 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис за №873.

Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст. 296 КК України, що підтверджується ухвалою у справі №522/21520/20 від 07.05.2024.

Крім того, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 11.05.2022 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України (справа №521/22372/21).

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №17200 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.08.2024, 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до ВП №3 КРУП з проханням органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_2 , який систематично погрожує фізичною розправою та не дає грошей на лікування дитини.

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №19418 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.08.2024, 24 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до відділення поліції №3 у м. Кривий Ріг із заявою о 12 год.14 хвил., у якій просила притягнути до відповідальності ОСОБА_2 , який в телефонній розмові погрожує їй фізичною розправою.

05.09.2024 ОСОБА_1 написала заяву до т.в.о. начальника відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області полковнику поліції Р.Стефанишину, у якій просила ОСОБА_2 притягнути до відповідальності.

ОСОБА_2 чинить на ОСОБА_1 всілякий тиск, надсилає на її адресу смс-повідомлення погрозливого характеру, ображає нецензурною лайкою. Він вчиняє домашнє насильство із застосуванням погроз та переслідування.

Вказане підтверджується наданою заявником ОСОБА_1 перепискою з месенджеру «Вайбер» та відео, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 вчиняє щодо своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, яке виражається у здійсненні щодо неї психологічного насильства.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб.

Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 статті 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону вказано, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

У відповідності до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених статтями 77-80 ЦПК України.

Встановивши вказані обставини справи, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність застосування до ОСОБА_11 з боку ОСОБА_12 психологічного насильства, що негативно впливає на фізичний та психологічний її стан.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 81, 263-265, 268,273, 315-316, 319, 3505, 354 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

- заборонити перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом з донькою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання за вказаною адресою;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебуватимуть у місці, невідомому кривдникові;

- переслідувати ОСОБА_1 та її доньку ОСОБА_5 та у будь - який спосіб спілкуватись з нею та її донькою;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_13 , або контактувати з ОСОБА_14 та її донькою ОСОБА_13 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Покровської районної у місті ради. Копію рішення суду, для виконання, направити уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 24 вересня 2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт