Провадження № 2/641/532/2024 Справа № 646/8774/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Надьон Я.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 . В особі представника адвоката Солонця С. М. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.06.2008 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №168, а також визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що з 06.06.2008 перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливе. Подальше подружнє життя з відповідачем неможливе, оскільки це буде суперечити його інтересам та інтересам дитини. Позивач зазначає, що взяв на себе батьківські обов?язки, самостійно виховує та утримує дитину, забезпечує її харчуванням, ліками, одягом, піклується про її стан здоров`я, водить на медичні обстеження, займається її навчанням та розвитком. Відповідач же перестала приймати будь-яку участь в житті доньки, не турбується про неї, не цікавиться її станом здоров?я, тобто самоусунулась від виконання своїх батьківських обов?язків.

Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою досягнуто згоду щодо подальшого місця проживання дитини разом з батьком.

Ухвалою суду позовна заява залишалася без руху.

У вказаній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, надати висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.07.2024 року до суду надійшли пояснення представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Солонець С. М. не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, представником позивача було подано до суду заяву, згідно якої останній просить проводити судове засідання за відсутності позивача та його представника, підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи, матеріали справи містять заяву відповідача про визнання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи в її відсутність.

Представник Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника третьої особи надійшли пояснення, згідно яких на теперішній час ані позивач, ані відповідач по справі до Департаменту служб на співбесіду не з`являлись, необхідний пакет документів не надавали. Враховуючи вищевикладене Департамент служб у справах дітей не має можливості надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.06.2008 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №168.

Від шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Взаєморозуміння між подружжям втрачено, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Зазначене свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що визнається сторонами у справі.

Отже позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частиною першою статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. У справі, яка переглядається, встановлено, що дитині на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства дитина може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, необхідно було відмовити. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)».

Наведеними висновками, викладеними в постановах Верховного Суду та положеннями ст. 141, 160, 161 СК України не передбачено прав позивача визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто у позивача відсутнє право визначати місце проживання такої дитини, відповідно він не має порушеного права. Більше того між сторонами немає спору, щодо визначення місця проживання дитини.

За положеннями ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі досліджених доказів й у співставленні з нормами закону суд дійшов висновку, що право позивача не було порушене, а тому немає підстав у застосуванні заходів судового захисту. Відтак у задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст. ст.4,5,10-13,76-81,84,89,141,264-265, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 червня 2008 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №168, розірвати.

В задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місце знаходження: вул. Чернишевського, 55, м. Харків.

Повний текст рішення виготовлено 26.09.2024 року.

Суддя І. В. Зелінська