Справа № 450/721/23 Провадження № 2/450/771/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої дії представник адвокат Бердар Сергій Васильович до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, -

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 6236, особистою приватною власністю позивача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 01.07.2005 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 02.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліски Інвест Буд» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав N° 0210-1. Відповідно до Договору Компанія продає, а Покупець купує майнові права на житловий малоповерховий будинок АДРЕСА_1 . Пунктом 1.4 Договору передбачено, що компанія зобов`язана передати Покупцеві майнові права на Будинок, а Покупець прийняти їх. Після реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Сторони укладають Акт приймання- передачі майнових прав (будинку). Розділом 3 Договору встановлено порядок розрахунків за майнові права, вартість майнових прав на Будинок складає 1 662 162 гривні 53 копійки, що згідно офіційного курсу Національного банку України в день підписання цього Договору становить 62 537 доларів США 87 центів. Варто зазначити, що оплату вартості майнових прав на житловий будинок ОСОБА_2 здійснювала за свої особисті кошти. Кошти на купівлю будинку позивачу подарували її батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними договорами дарування. 11 лютого 2019 року ТОВ «Ліски Інвест Буд» видало позивачу довідку про сплату в повному обсязі вартості майнових прав на житловий малоповерховий будинок. 03.09.2018 між ТОВ «Ліски Інвест Буд» та Косів 1.1, укладено акт приймання- передачі будинку, відповідно до якого ТОВ «Ліски Інвест Буд» передало, а Косів 1.1, прийняла будинок АДРЕСА_1 , сквер Різдвяний, загальною площею 117,4 m2. 06.09.2019 року ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію права власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна. Слід наголосити, що відповідач не брав жодної участі у придбанні та плануванні спірного житлового будинку, державній реєстрації прав на нього. Довідку про сплату коштів за майнові права та акт приймання передачі будинку видано позивачу. Також варто зазначити, що відповідачу було відомо, що позивач купляє майнові права за Договором за свої особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя. Окрім того, про факт перебування позивача в шлюбі, однак внесення ним своїх особистих коштів за майнові права, було повідомлено також ТОВ «Ліски Інвест Буд», в п. 6.9 Договору вказано: «Покупець довів до відома Продавця, а Продавець взяв до уваги той факт, що Покупець перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 . При цьому Покупець довів до відома Продавця, шо грошові кошти, що витрачаються на сплату 100% ціни купівлі-продажу майнових прав за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є її особистою приватною на вказані грошові кошти відсутні. Вказане підтверджується також письмовою заявою чоловіка ОСОБА_3 .

05.04.2024 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

09.11.2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задоволити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду.

З`ясувавши думку сторін, висловлену у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліски Інвест Буд» (Компанія) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 0210-1.

Відповідно до Договору Компанія продає, а Покупець купує майнові права на житловий малоповерховий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1.2 Договору, під майновими правами сторони розуміють всі права на Будинок, що полягають у праві Компанії набути право власності на Будинок після введення його в експлуатацію та оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що компанія зобов`язана передати Покупцеві майнові права на Будинок, а Покупець прийняти їх. Після реєстрації Декларації готовність об`єкта до експлуатації. Сторони укладають Акт приймання- передачі майнових прав (будинку).

Розділом 3 Договору встановлено порядок розрахунків за майнові права. Зокрема, згідно з п. 3.1 Договору на дату підписання цього Договору вартість майнових прав на Будинок складає 1 662 162 гривні 53 копійки, в тому числі ПДВ, виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. - 16 216 грн.22 коп., в тому числі ПДВ, що згідно офіційного курсу Національного банку України в день підписання цього Договору становить 62 537 доларів США 87 центів.

Оплата по даному Договору проводиться у національній валюті шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця або внесення готівкових коштів в касу Продавця.

11 лютого 2019 року ТОВ «Ліски Інвест Буд» видало позивачу довідку про сплату в повному обсязі вартості майнових прав на житловий малоповерховий будинок АДРЕСА_1 , сквер Різдвяний.

Також встановлено, що 03.09.2019 року між ТОВ «Ліски Інвест Буд» та позивачкою укладено акт приймання- передачі будинку, відповідно до якого ТОВ «Ліски Інвест Буд» передало, а ОСОБА_2 , прийняла будинок АДРЕСА_1 , сквер Різдвяний, загальною площею 117, 4 кв.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180449915 від 10.09.2019 року вбачається, що 06.09.2019 року ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію права власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, номер запису про право власності 33156253).

У п. 6.9. Договору купівлі-продажу майнових прав № 0210-1 зазначено, що: «Покупець довів до відома Продавця, а Продавець взяв до уваги той факт, що Покупець перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 . При цьому Покупець довів до відома Продавця, шо грошові кошти, що витрачаються на сплату 100% ціни купівлі-продажу майнових прав за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є її особистою приватною на вказані грошові кошти відсутні. Вказане підтверджується також письмовою заявою чоловіка Покупця - ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та викладене у вигляді письмової заяви».

Відповідно до Договору дарування грошей від 01.03.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Грищенко Н. О. та зареєстрований в реєстрі за № 494 вбачається, що ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 880 000, 00 грн.

Відповідно до Договору дарування грошей від 02.10.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3521 вбачається, що ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 630 000, 00 грн.

Так, судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 набула у власність малоповерховий будинок АДРЕСА_1 , сквер Різдвяний, за власні кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17, діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.03.2021 року у справі № 343/1294/18, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Водночас, відповідно до вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду, презумпція спільної сумісної власності подружжя може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, а також набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Саме про таке застосування норм статей 57, 60 СК України зазначено у постановах Верховного Суду України від 19.06.2013 та 02.10.2013, від 01.07.2015 у справі № 6- 612цс15, від 16.12.2015 у справі № 6-2641цс15, постанові від 24.01.2020 у справі № 546/912/16-ц.

У постанові від 17.06.2021 у справі № 128/1511/19 Верховний Суд вказав, що визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Таким чином, не дивлячись на те, що придбання майнових прав та державна реєстрація спірного житлового будинку відбулась в період шлюбу, такий будинок особистою приватною власністю позивача, оскільки придбаний за його особи кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Враховуючи презумпцію спільної сумісної власності майна подружжя, позивач не має змоги на свій розсуд розпоряджатись спірним житловим будинком, в тому числі здійснити його відчуження без згоди відповідача. У разі укладання договору щодо розпорядження житловим будинком без такої згоди, відповідач матиме право визнати відповідний договір недійсним.

Більше того, у разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя на житловий будинок не спростовано, такий будинок підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна вимога про визнання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6236, особистою приватною власністю ОСОБА_2 , відповідає вказаним вище нормам закону, є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. 364 ЦК України, ст. 57, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 200, 223, 280, 282, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 , в інтересах якої дії представник адвокат Бердар Сергій Васильович до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю задоволити.

Визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6236, особистою приватною власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 18.07.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук