Справа № 522/3830/23
Провадження№ 2/522/2338/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

представника відповідача адвоката Федосєєва Є. О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.08.2017 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідач.

Відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку

Відповідач, ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 24.12.2019 отримав кредитну картку типу: преміальна картка World Black Edition із розміром кредитного ліміту до 200 000 грн.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідно до якого відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Згідно з п. 2.1.1.2.12 Договору у разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін розмірі 74,4 %. для преміальних карток, в тому числі World Black Edition.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором.

Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів за його використання, однак порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати сум, передбачених договором, у зв`язку з чим станом на 07.12.2022 у нього утворилася заборгованість у розмірі 246 892,65 грн, яка складається з: 213 461,33 грн - заборгованості за кредитом, 7 898,02 - заборгованості за нарахованими відсотками; 25 533,30 заборгованість за простроченими відсотками.

За наведених обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 28.08.2017 в загальній сумі 246 892,65 грн, а також понесені ним судові витрати.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федосєєв Є. О., проти позову заперечував, зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, а в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив, крім тіла кредиту, тобто суми, яку фактично отримав позичальник, стягнути також заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит. Указує, що з наданого позивачем розрахунку слідує, що саме з 24.12.2019 останній змінив розмір процентної ставки до 74,4% річних, при цьому матеріали справи не містять інформації щодо процентної ставки, яка існувала на момент підписання відповідачем Анкети - заяви від 28.08.2017. Також відсутні докази про вручення відповідачу під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог чинного законодавства про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Зазначає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відповідно до розрахунку позивача. Вважає вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо посилання позивача на паспорт споживчого кредиту указує, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Посилання позивача на те, що відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 24 грудня 2019 року, у зв`язку з чим погодився з умовами щодо встановлення збільшення кредитного ліміту, є необґрунтованим, оскільки договір про споживчий кредит має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

Щодо надання витягу із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток указує, що тарифи користування кредитною карткою «World Black Editon» не містять підпису позичальника ОСОБА_1 про ознайомлення з ними, у зв`язку з чим вважає, що позивачем не доведено розмір, порядок та умови нарахування процентів та пені, що були узгоджені сторонами при укладенні договору.

Крім того указує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем Тарифом користування кредитною карткою був ознайомлений відповідач і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент підписання Анкети - заяви містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному витягу з Тарифів, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Зазначає, що без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Щодо посилання позивача відносно анкети-заяви № б/н від 28.08.2017 указує, що в анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність, проте, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначено.

У зв`язку з чим вважає, що неможливо безспірно з`ясувати обставини щодо договірних відносин між сторонами та умов, на яких були, як стверджує банк, надані кошти відповідачу, зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, процентної ставки за кредитом, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Також указує, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги кредитної заборгованості, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.08.2017, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про умови кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Крім того зазначає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також указує, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин, а саме з 28.08.2017, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, 13.02.2023, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь- яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Окрім того зазначає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь - яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того указує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.08.2017 у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Вважає, що не є підставою для задоволення позовних вимог активація картки відповідачем, користування карткою, отримання кредитних коштів з власної ініціативи, часткове погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується банківською випискою, яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання кредитних коштів відповідно до укладеного договору (анкети-заяви) від 28.08.2017.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

У відповіді на відзив позивач вважає заперечення відповідача проти позову необґрунтованими, оскільки, підписанням анкети заяви відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, а заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг, який є чинним. Указує, що з виписки карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитку картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, з виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Зазначає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, а свого розрахунку відповідачем не надано.

У запереченнях, поданих в порядку ст. 180 ЦПК України ОСОБА_1 , від імені якої діє його представник адвокат Федосєєв Є. О., зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що між ним та відповідачем укладено кредитний договір, із зазначеним у позові кредитним лімітом, не надано доказів укладання з ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких банк пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу.

Крім того указує, що надана позивачем анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містить домовленості про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилань на паспорт споживчого кредиту як складову кредитного договору. Довідка про видачу кредитних карток на ім`я відповідача містить декілька номерів карток, видача яких не відповідає даті анкети -заяви та паспорту споживчого кредиту. Вважає, що долучена позивачем виписка з особового рахунку не відповідає вимогам ст. ст. 77-80 ЦПК України, оскільки містить дані з 01.12.2017, а також не містить найменування посади та прізвища особи, яка видала указану виписку.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Федосєєв Є. О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у заявах відповідача по суті справи.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

28.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.08.2017.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також підписуючи заяву, відповідач підтвердив, що ознайомлений і згодний з Умовами та правилами надання банківський послуг, а також Тарифами банку, які він отримав шляхом самостійного роздрукування.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 дата відкриття 12.12.2017, термін дії до 11/20; № НОМЕР_2 дата відкриття 04.11.2020, термін дії 11/23.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) старт карткового рахунку 12.12.2017 № 035541, зміна (встановлення) кредитного ліміту 24.12.2019 200 000,00 грн.

Відповідно до виписки за договором № б/н за картковим рахунком відповідача, за період з 12.12.2017 по 09.12.2022 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами Банку.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором, станом на 07.12.2022 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 246 892,65 грн, яка складається з: 213 461,33 грн - заборгованості за кредитом, 7 898,02 грн - заборгованості за нарахованими відсотками, 25 533,30 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідачем частково сплачувалася заборговність за кредитом.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України).

Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Обґрунтовуючи право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.08.2017, позивач посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану сторонами 28.08.2017, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг без дати, паспорт споживчого кредиту, виписку по рахунку за договором б/н за період з 12.12.2017 09.12.2022, довідки про видачу кредитних карток та зміну кредитного ліміту.

Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведено факт отримання відповідачем кредиту, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року в справі №755/18246/15-ц.

Оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.

Умовами та правилами надання банківських послуг, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строк пільгового періоду, підстави, порядок нарахування і строки погашення відсотків, неустойки, у тому числі у разі виникнення прострочених зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом на підтвердження таких обставин бути не може.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг (в цьому випадку - ПАТ КБ ПриватБанк ).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

Такий правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відповідно до якої, відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 28.08.2017 процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у визначений сторонами строк у вигляді відсотків та їх розміру.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних від простроченої суми є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проте, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Посилання АТ КБ «Приватбанк» на паспорт споживчого кредиту як на підставу належного узгодження істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру відсотків, суд до уваги не бере, оскільки у наданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту від 24.12.2019 містяться тарифи щодо семи карток «Картка Універсальна», «Картка Універсальна GOLD», «Картка Platinum», «Картка МС World Black Edition», «Картка VISA Signature», «Картка МС World Elit», «Картка Visa Infinite», що містить різні відсоткові ставки для таких карт.

У цьому документі зазначено умови щодо надання кредитних ліній за сімома картковими рахунками: «Картка Універсальна», «Картка Універсальна GOLD», «Картка Platinum», «Картка МС World Black Edition», «Картка VISA Signature», «Картка МС World Elit», «Картка Visa Infinite», та з розміром кредитного ліміту до 50 000 грн та до 800 000 грн.

Окрім того, зазначений Паспорт споживчого кредиту датований 24.12.2019, тоді як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана сторонами 28.08.2017, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що такі умови кредитування стосуються укладеного між сторонами договору від 28.08.2017.

Також слід зазначити, що в паспорті споживчого кредиту вказано про те, що наведена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 08.01.2020.

Крім того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, факт підписання позичальником паспорту споживчого кредиту не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про сплату відсотків.

За таких обставин, саме по собі підписання позичальником паспорту споживчого кредиту, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, не є підставою для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості за відсотками.

Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження нарахування заявлених відсотків. Водночас, саме вказані фактичні обставини в даній справі належать до предмету доказування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З урахуванням основних засад щодо диспозитивності цивільного судочинства, в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 33 431, 32 грн є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення у повному обсязі.

При цьому відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості за тілом кредиту, свого розрахунку заборгованості за тілом кредиту, як і доказів на підтвердження відсутності у нього такої заборгованості відповідач не надав, відтак не спростував розмір заборгованості та порядок її нарахування.

Натомість позивачем в достатній мірі підтверджено укладення між сторонам кредитного договору, надання банком відповідачу суми позики та її неповернення відповідачем.

Інші доводи відповідача не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 28.08.2017, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 213 461,33 грн, а вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 3 201,95 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 28.08.2017 станом на 07.12.2022 в сумі 213 461 (двісті тринадцять тисяч чотириста шістдесят одну) грн 33 коп за тілом кредиту.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3 201 (три тисячі двісті одну) грн 95 коп судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО № 305299);

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 26.09.2024.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА