Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві, -

встановив:

У грудні 2023 року адвокат Гузєв І.Б., який діє в інтересах позивача звернувся до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - АТ "Кривбасзалізрудком"). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 24 серпня 2023 року син позивача перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, займаючи посаду прохідника дільниці № 3 проходки шахти "Тернівська". Того ж дня, під час виконання трудових обов`язків син позивача загинув. Згідно висновків комісії з спеціального розслідування встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Через втрату сина позивачу завдана моральна шкода, оскільки позивач втратила найріднішу людину - сина, якого виховувала з народження, вона позбавлена можливості спілкуватися з ним, отримувати від нього допомогу тощо. Зі спливом часу, розумінням невідворотності та суттєвості втрати буде лише зростати, негативно впливаючи на сприйняття позивачем навколишнього світу переповнюючи її життя негативними емоціями та переживаннями. Позивачу спричинена моральна шкода, яка не може бути відшкодована тільки констатацією факту настання нещасного випадку, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства щодо безпечних умов праці. Розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок смерті сина, оцінює у 536 800 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Представник АТ "Кривбасзалізрудком" скористалась правом надання відзиву на позовну заяву в якому вказала, що син позивача, який загинув на виробництві, допустив порушення норм та вимог охорони праці, про що свідчить п.2 розділу 8 Акту розслідування за яким ОСОБА_2 не припинив виконання роботи виявивши непередбачену ситуацію, не вжив заходів щодо забезпечення безпеки і відновлення нормалізації робочої обстановки, не сповістив про це особу технічного нагляду дільниці, чим порушив відповідні локальні акти підприємства. При цьому, до акту розслідування у представника позивача, який приймав участь в якості представника члена сім`ї загиблого, претензій не було. Вина за нещасний випадок, що стався із сином позивача на виробництві, був наслідком невиконання, перш за все, ним інструкцій з охорони праці, а тому претензії щодо повного відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача є необґрунтованими. Відповідач вважає, що з дотриманням меж розумності та справедливості, розмір моральної шкоди має бути зменшено, з урахуванням вини самого працівника. Покладення обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на АТ "Кривбасзалізрудком" без наявності причинного зв`язку між неправомірною поведінкою останнього та завданою шкодою суперечить нормам чинного законодавства. У даному випадку встановлені винні особи загиблого у настанні нещасного випадку, вина АТ "Кривбасзалізрудком", як роботодавця, за незабезпечення безпечних умов праці відсутня, а тому підприємство відповідача не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди. Крім того, підприємством відповідача під час укладення трудових відносин з сином позивача, проінформовано останнього про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів, при цьому жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку із небезпекою для здоров`я або розірвання трудового договору за власним бажанням від ОСОБА_2 не надходило. Також зазначила, що з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 248 від 23 лютого 1981 року (а.с.41).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 356 від 21 червня 1982 року. Після державної реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_4 повернуто прізвище " ОСОБА_6 " (а.с.44).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 12 липня 1980 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області здійснено актовий запис № 526 щодо реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ) (а.с.42-43).

ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача з 04 квітня 2005 року: з 04 квітня 2005 року по 03 вересня 2008 року працював підземним машиністом електровозу 3 розряду на дільниці ГКР № 3 проходки шахти "Леніна", з 04 вересня 2008 року - прохідником 4 розряду на дільниці ГКР № 3 проходки шахти "Леніна" ("Тернівська"). 24 серпня 2023 року припинено дію трудового договору у зв`язку зі смертю. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.34-40).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 28 серпня 2023 року Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 650 (а.с.8).

Пунктом 4 Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 24 серпня 2023 року від 27 листопада 2023 року за формою Н-1/П встановлені обставини за яких стався нещасний випадок (а.с.10-32).

Комісія зі спеціального розслідування дійшла висновку, що відповідно до п.33 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 17 квітня 2019 року № 337, груповий нещасний випадок, який стався 24 серпня 2023 року з ОСОБА_2 , прохідником дільниці № 3 проходки шахти "Тернівська" ШБУ АТ "Кривбасзалізрудком", що підпадає під дію п.п.1 п.52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, визнано пов`язаним з виробництвом (пункт 7 Акту).

Пунктом 8 Акту вказано про осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, зокрема, ОСОБА_2 , прохідник дільниці № 3 проходки шахти "Тернівська" ШБУ АТ "Кривбасзалізрудком", не припинив виконання роботи виявивши непередбачену ситуацію, не вжив заходів щодо забезпечення безпеки і відновлення нормалізації робочої обстановки, а також не сповістив про це особу технічного нагляду дільниці, чим порушив пункт 1.4.3 глави 1,4 розділу 1, пункт 3.1.6.6, пункт 3.1.6.8.1, глави 3.1 розділу 3 "Інструкції з охорони праці № 157-2022 для прохідника (учня прохідника)", затверджений наказом по АТ "Кривбасзалізрудком" № 1913 від 30 травня 2022 року; пункт 20.1 розділу 20 СТП-00191307-Р2021 "Настанови по системі управління охороною праці АТ "Кривбасзалізрудком", введеної в дію наказом по АТ "Кривбасзалізрудком" № 5111 від 14 грудня 2021 року; пункт 5.7 розділу 5 "Проекту організації робіт на проходку та кріплення вентиляційного підняттєвого № 1 132 осі горизонту 1425/1350 метра", затвердженого головним інженером ШБУ АТ "Кривбасзалізрудком" Савіновим С.А. 21 березня 2023 року; пункт 3.5.5 глави 3.5 розділу 3 "Руководство по экслуатации еП2.950.223 РЭ. Комплекс проходческий КП-1"; пункт 23 розділу ІІ НПАОП 0.00-1.77-16 "Правила безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом"; пункт 2 глави 6 розділу IV НПАОП 0.00-1.77-16 "Правила безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом"

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 17 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Оцінюючи заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності підстав для покладення на роботодавця обов`язку з відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю сина, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч.2 ст.1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Приписами частини 3 статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок смерті близької людини - сина під час виконання ним трудових обов`язків, який не спростовано відповідачем, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач є особою, яка має нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу як матері загиблого на підприємстві працівника.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме обставини смерті сина позивача, період його роботи на підприємстві відповідача, характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 400 000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 536 800 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди.

Крім того, відповідно до пп. "А" п. 164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в розмірі 4000 грн.

На підставі ст.ст.23, 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 275 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових стягнень і платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судові витрати в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", , місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 25 січня 2024 року.

Суддя: М.Д. Власенко