Справа №442/5463/24
Провадження №2/442/1372/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на частку у праві спільної власності на земельну ділянку, за зустрічними позовами: ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на частку у праві спільної власності на земельну ділянку; ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права на частку у праві спільної власності на земельну ділянку; ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на частку у праві спільної власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира знаходиться у трьохквартирному житловому будинку та набута нею на підставі Договору дарування квартири від 14.06.2024 за реєстровим №1288, укладеного з однієї сторони між дарувальником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з другої сторони як обдаровуваним.

Після реєстрації права власності на подароване житло їй стало відомо, що земельна ділянка, площею 0,0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№506297, який видано на підставі ухвали 7 сесії 5 скликання від 15.03.2007 №243 Дрогобицької міської ради, належить на праві спільної сумісної власності по даний час ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , що також підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024 від 30.05.2024.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужив своє право власності на усі об`єкти нерухомого майна в житловому будинку АДРЕСА_2 , а відтак втратив право на частку у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку. В тому числі, право ОСОБА_5 на частку землі для обслуговування житлового будинку перейшло до позивачки, як нового власника квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а його частка у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку перейшла до спадкоємця, яким є відповідач ОСОБА_2 .

ОСОБА_8 , яка була одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 померла, після чого її квартиру успадкував згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_9 , котрий продав цю квартиру ОСОБА_5 , а останній, у свою чергу, відчужив її позивачці.

З викладеного вище вбачається, що земельна ділянка, площею 0.0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 , на даний час повинна належати на праві спільної власності всім власникам (співвласникам) об`єктів нерухомого майна (квартир) в житловому будинку АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_1 як власнику квартири АДРЕСА_3 , що на час приватизації спірної земельної ділянки належала ОСОБА_8 , а також відповідачам - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Оскільки, оформити своє право на частку у праві спільної власності на спірну земельну ділянку як співвласнику однієї із трьох квартир у житловому будинку АДРЕСА_2 у позасудовому порядку неможливо, то у зв`язку з вищезазначеними обставинами, в позивача виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідачі визнають.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є власниками трьох житлових квартир у житловому трьохквартирному будинку АДРЕСА_2 . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо розміру частки у земельній ділянці.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Отже, виходячи із наведеного вище, суд прийшов до переконання, що як позивач за первісним позовом, так і позивачі за зустрічним позовом, правомірно просять визнати за ними частки у праві спільної власності на земельну ділянку.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов як первісний так і зустрічні підставні та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 81, 158, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 1/6 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 1/6 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,0689 га, кадастровий номер :01:009:0189, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2024

Суддя __________________ О.В. Крамар