Справа № 349/843/23
Провадження № 22-ц/4808/809/24
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.,

секретаря Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитними договорами, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене 22 березня 2024 року суддею Рибієм М.Г. у м. Рогатин Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог:

У травні 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі - ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 укладено договір позики №. Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 17.02.2022 на укладання договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Основними умовами договору позики передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Всі інші умови викладені у правилах, з якими позичальник ознайомився до укладення договору та які є його невід`ємною частиною. Дані правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України. У разі подання потенційним позичальником заявки на сайті Товариства www.moneyboom.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають ці правила.

Підписуючи договір позики позичальник підтвердив, що вся інформація ТОВ «Інфінанс» йому надана.

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 22 412,50 грн, з яких: 5 000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 17412,50 грн сума заборгованості за відсотками.

З дня отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.11.2022, Товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за даним договором позики.

18 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/768701, який підписано електронним підписом позичальника одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 кредитного договору.

Кредит надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору, яка розміщена на сайті Товариства http://www.eurogroshi.com.ua.

12 серпня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників.

Так, відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022р., позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 12 508,00 гривень, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 508,00 грн сума заборгованості за відсотками.

З дня отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12.08.2022, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за даним кредитним договором.

20 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21806-02/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 кредитного договору.

Невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, розміщені на сайті Товариства http://www.zecredit.com.ua, які є публічною офертою у розумінні статей 641, 644 ЦК України.

08 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08122022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників.

Так, відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 5 763,00 гривень, з яких: 1 700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 063,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитних договорів та договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань за вказаними договорами, не здійснив, жодних платежів для погашення існуючої заборгованості а ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а ні на рахунки попередніх кредиторів.

За наведених підстав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства суму заборгованості: за договором позики № від 17.02.2022 року 22 412,50 грн; за кредитним договором №/768701 від 18.02.2022 року 12 508,00 грн; за кредитним договором №21806-02/2022 від 20.02.2022 року - 5 763,00 грн, а всього в загальному розмірі 40 683,50 грн заборгованості та судові витрати (а.с.1-7).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач своїх зобов`язань перед кредитором у строк, встановлений договорами не виконав, не повернув кредитні кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача:

Суд стягнув заборгованість по процентах за користування кредитними коштами частково, дійшовши висновку, що не підлягають стягненню проценти за користування кредитами, нараховані поза межами строку кредитування.

Суд зазначив, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд, задовольнивши позов частково, стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 32 642,50 грн боргу за кредитними договорами, з них: 5 000,00 грн кредиту та 17 412,50 грн процентів за користування кредитом згідно з кредитним договором № від 17.02.2022; 4 000,00 грн кредиту та 3 000,00 грн процентів за користування кредитом згідно з кредитним договором № /768701 від 18.02.2022; 1 700,00 грн кредиту та 1 530,00 грн процентів за користування кредитом згідно з кредитним договором № 21806-02/2022 від 20.02.2022.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2 211,61 грн (а.с.155-158).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Сікорська І.С. подала апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального права.

На думку апелянта, рішення суду не ґрунтується на первинних бухгалтерських документах, що підтверджували б видачу кредиту та наявність заборгованості. Вважає, що квитанції зі сплати, довідки, листи, що надані позивачем, не є належними і достовірними доказами того факту, що відповідач дійсно отримав позику і, відповідно, що договір позики є укладеним.

Крім того, у вказаних квитанціях, листах та довідках не вказано номер рахунку, на який перераховано грошові кошти, не вказано одержувача коштів із зазначенням прізвища, імені та по батькові; реєстраційного номера облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків; не вказано призначення платежу.

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема, копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку тощо на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитними договорами. Отже, ОСОБА_2 не отримував грошових коштів за вказаними у позовній заяві договорами.

При цьому, кредитні договори, паспорти споживчих кредитів не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, відповідно до умов кредитних договорів, мали бути перераховані кредитні кошти.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду із даним позовом, повинно було отримати від первинного кредитора первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за договорами позики, а також розмір заборгованості за ними.

Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог Товариства до відповідача з огляду на їх неналежність та недопустимість.

З урахуванням наведеного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту не підписані одноразовим ідентифікатором, оскільки алфавітно-цифрова послідовність в них не вказана.

За наведених підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.166-169).

Позиція інших учасників справи:

Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується.

Подано додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що судом першої інстанції, з повним дослідженням всіх фактичних обставин, цілком обґрунтовано та правомірно встановлено факт укладання в електронній формі договорів № від 17.02.2022, №/768701 від 18.02.2022, №21806-02/2022 від 20.02.2022.

Наголошує на тому, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в повній мірі доведено факт отримання апелянтом кредитних коштів за вищезазначеними договорами. Зазначена заборгованість як і отримання апелянтом кредитних коштів підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, зокрема розрахунками заборгованості та детальними розрахунками заборгованості від первісних кредиторів, підтвердженням надання коштів (інформаційними довідками, квитанцію) та відповідними копіями вказаних договорів в яких відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками.

В матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Також, суду першої інстанції надано копії витягів з договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості апелянта. Оскільки відповідні договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, тому і підлягають до виконання. Заборгованість по процентах фактор не нараховував.

Таким чином, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права а дана справа розглянута з повним з`ясуванням фактичних обставин справи.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.193-201).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи:

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення кореспонденції в їхні електронні кабінети.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у їх відсутності.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування:

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі - ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 укладено договір позики № /2 від 17.02.2022 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети № 4042399 від 17.02.2022року, які підписані представником ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора 2L3Z8W. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 гривень, строком на 12 місяців, розмір номінальної відсоткової ставки становить 1,75% за один день користування кредитом. Річна номінальна відсоткова ставка становить 638,75%. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні виходячи з розміру застосування номінальної та пільгової відсоткової ставки становить 37 025 грн. Реальна річна номінальна та пільгова відсоткова ставка за кредитом становить 16644 24 %. Відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом. Річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується у випадках передбачених Правилами (а.с.10-11).

В заявці-анкеті на отримання кредиту № 4042399 від 17.02.2022 ОСОБА_2 зазначив, зокрема, номер платіжної карти, на яку необхідно перерахувати кошти 721832, суму кредиту 5000,00 грн (а.с. 12).

Надання кредитних коштів підтверджується квитанцією за сплату № 138510897 від 17.02.2022 згідно з якою через сервіс он-лайн платежів Ipay.ua на картку НОМЕР_1 було зараховано 5000,00 грн та довідкою АТ «Універсал Банк» від 24.01.2024 про надходження цієї суми на картковий рахунок ОСОБА_1 , до якого емітовано картку НОМЕР_2 (а.с. 15, 148).

18.02.2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено фінансовий кредит №/768701, якийпідписано шляхом використання електронного підпису.Відповідно до умов якого Товариство надало кредит в сумі 4000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2., 1.3., 2.4. 3.4.2., 6.1., 7 вказаного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 19.03.2022р. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. Цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

В реквізитах та підписах сторін вказано фізичну особу (клієнта) ОСОБА_2 , електронний підпис R44583(а.с.26-29).

Надання кредитних коштів підтверджується копією інформаційної довідки ТзОВ «Платежі Онлайн» від 16.05.2023 про переказ коштів 18.02.2022 через платіжний сервіс Platon на картку НОМЕР_1 4000,00 грн та довідкою АТ «Універсал Банк» від 24.01.2024 про надходження цієї суми на картковий рахунок ОСОБА_1 , до якого емітовано картку НОМЕР_2 (а.с. 71, 148).

20.02.2022 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено фінансовий кредит № 21806-02/2022шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1700,00 гривень, строком на 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 1095.0 % річних від суми кредиту в розрахунку 3.00 % на добу (а.с.39-42).

Згідно з п. 2.4 вказаного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 3.4.2 клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором.

Надання кредитних коштів підтверджується копією довідки ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» від 29.05.2023 згідно з якою 20.02.2022 через сервіс онлайн платежів Ipay.ua на картку НОМЕР_1 було зараховано 1 700,00 грн та довідкою АТ «Універсал Банк» від 24.01.2024 про надходження цієї суми на картковий рахунок ОСОБА_1 , до якого емітовано картку НОМЕР_2 (а.с. 74, 148).

Договором факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 укладено між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Інфінанс» (а.с.17-19), та витягом з реєстру боржників до цього договору від 24.11.2022 (а.с.21).; договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 укладеного з ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (а.с.30-31) та витягом з реєстру боржників до цього договору від 12.08.2022 (а.с.33); договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022 (а.с.43-45)., укладеного з ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та витягом з реєстру боржників до цього договору від 08.12.2022.(а.с.47), підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищезазначеними кредитними договорами.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

На підставі ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч. 3 ст. 100 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за кредитами в розмірі 32 642,50 грн, оскільки відомості, що містяться в розрахунках заборгованості за кредитними договорами вказують на факт неповернення кредитних коштів відповідачем.

Суд вказав на те, що відповідач не виконав зобов`язань перед кредитором у строк встановлений договорами, не повернув кредитні коштів, у нього виникла заборгованість, а у фактора - право вимоги.

Внаслідок чого борг за кредитами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача: 5 000,00 грн за кредитним договором № від 17.02.2022; 4 000,00 грн за кредитним договором № /768701 від 18.02.2022; 1700,00 грн за кредитним договором № 21806-02/2022 від 20.02.2022.

Що стосується висновків суду про часткове задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитами.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд вірно вказав на те, що не підлягають стягненню проценти за користування такими кредитами у повному обсязі, оскільки такі нараховані поза межами строку кредитування.

Сторонами погоджено строки кредитування, тому стягненню підлягають проценти за користування кредитними коштами тільки межах погодженого строку, а саме:

17 412,50 грн за кредитним договором № від 17.02.2022;

3 000,00 грн за кредитним договором № /768701 від 18.02.2022;

1 530,00 грн за кредитним договором № 21806-02/2022 від 20.02.2022.

Доводи апелянта про те, що рішення суду не ґрунтується на первинних бухгалтерських документах, що підтверджують видачу кредиту та наявність заборгованості, а квитанції зі сплати, довідки, листи, що надані позивачем, не є належними і достовірними доказами того факту, що відповідач дійсно отримав позику та уклав договір позики є необґрунтованим.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнта є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Наявні у матеріалах справи розрахунки кредитної заборгованості ОСОБА_1 та виписки з рахунків є належними доказами наявності заборгованості у позичальника. Зазначеними виписками підтверджується, що відповідач отримав кредитні кошти, визначеними у договорах розмірі, які були зараховані на його рахунок.

Відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого позивачем розрахунку, відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами.

Укладенні відповідачем електронні договори з різними фінансовими установами та взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, на які позивач набув право вимоги за укладеними між ним та кредитодавцями договорами факторингу.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що визначені суми заборгованості за кредитом є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не мають правової підстави для їх стягнення та не є доказами безспірності розміру грошових вимог товариства до відповідача.

Так, із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було укладено три кредитні договори, що підписані електронним підписом позичальника та якими передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на його банківський рахунок.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема надання кредитних коштів підтверджується квитанцією за сплату № 138510897 від 17.02.2022 згідно з якою через сервіс он-лайн платежів Ipay.ua на картку НОМЕР_1 було зараховано 5000,00 грн, копією інформаційної довідки ТзОВ «Платежі Онлайн» від 16.05.2023 про переказ коштів 18.02.2022 через платіжний сервіс Platon на картку НОМЕР_1 зараховано 4000,00 грн, копією довідки ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» від 29.05.2023 згідно з якою через сервіс онлайн платежів Ipay.ua на картку НОМЕР_1 було зараховано 1 700,00 грн (а.с. 15, 71, 74) та довідкою АТ «Універсал Банк» від 24.01.2024 про надходження коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , до якого емітовано картку НОМЕР_2 (а.с. 148).

Відповідач не надав доказів повернення коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів за вказаними договорами, відповідач не надав будь-яких доказів щодо виписки по його особовому рахунку, доступ до якої має він, як клієнт, та банк-емітент банківської карти, чи довідки про відсутність у нього банківської карти маска карти/рахунку № НОМЕР_1 на момент здійснення перерахування коштів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375,381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської Ірини Станіславівни залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 24 вересня 2024 року.