Справа № 646/7512/24
№ провадження 2/646/2840/2024
24.09.24 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), представник позивача ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, -
Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зачепіло З.Я. звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023 по орендній платі та комунальним послугам, яка виникла станом на 31.12.2023 у розмірі 19 247, 70 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. та кошти, витрачені на оплату правової допомоги у розмірі 4000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2023 між ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий УВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 1996 року, адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 (Орендодавець) та адвокатом Баклагіною Владленою Юріївною, самозайнятою особою, свідоцтво № НОМЕР_3 (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлові приміщення № 53,57,59, 60, 61.
П. 3.1. Договору передбачено сплату щомісячної орендної плати у розмірі 6 500 грн. п. 3.2. Договору передбачено, що Орендар сплачує комунальні послуги: опалення, електроенергію, водопостачання.
П. 7.2 Договору передбачено, що в разі неможливості вирішення спору сторонами протягом 3-х днів, він вирішується в судовому порядку. П. 7.3. Договору передбачено, що якщо сторони протягом 3-х днів не дійшли згоди, робиться письмова претензія, яка розглядається протягом 14 днів і на неї дається відповідь стороною.
За умовами договору сторони уклали акт прийому-передачі майна.
У зв`язку з наявністю боргу за орендну плату та комунальні послуги сторони уклали додаткову угоду, якою Орендар ОСОБА_3 зобов`язалась сплатити до 05.12.2023 заборгованість у розмірі 18 661,36 грн., що складається з боргу: за орендну плату за серпень 2023 року 5661,36 грн., за жовтень 2023 року 6500,00 грн., за листопад 2023 року 6500,00 грн.
Вартість комунальних послуг становить 2931,28 грн., що складається з: заборгованості за липень 2023 року 1038,73 грн., за вересень 2023 року 1337,35 грн., за жовтень 2023 року 555,12 грн.
У зв`язку з тим, що у ОСОБА_3 виникла заборгованість за орендну плату та комунальні послугу Позивач звернулась до відповідача з вимогою розірвати договір, використовуючи своє право, передбачене абз. 4 п. 4.2 Договору. Внаслідок чого між сторонами 31.12.2023 було укладено акт приймання-передачі нежитлового приміщення до договору оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023, відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв в належному стані об`єкт оренди.
П. 3 зазначено Акту передбачено, що орендар зобов`язаний в повному обсязі сплатити борги по орендній платі та відшкодувати вартість комунальних послуг згідно виставлених рахунків та актів звіряння взаємних розрахунків, складеного станом на 31.12.2023, не пізніше 22 січня 2024 року.
Відповідно до акту звіряння, станом на 31.12.2024 заборгованість адвоката Баклагіної В.Ю. на користь ФОП ОСОБА_1 становить 19 247,70 грн.
Станом на 04.03.2024 заборгованість за орендну плату та комунальні послугу не була сплачена. Керуючись п. 7.3 Договору Позивач направила претензію 05.03.2024 з вимогою погасити заборгованість потягом 14 днів з моменту отримання цієї вимоги. Відповідачем не було отримано листа за зазначеною адресою, тому була вимушена направити вимогу ще раз.
Позивач зверталась з позовом до господарського суду, однак було закрито провадження через те, що відсутній суб`єктний та предметний склад господарських правовідносин, справа 922/1480/24.
Ухвалою судді від 11.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надали суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач у судові засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Судом встановлено, що 05.07.2023 між ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий УВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 1996 року, адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 (Орендодавець) та адвокатом Баклагіною Владленою Юріївною, самозайнятою особою, свідоцтво № НОМЕР_3 (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлові приміщення № 53,57,59, 60, 61.
П. 3.1. Договору передбачено сплату щомісячної орендної плати у розмірі 6 500 грн. п. 3.2. Договору передбачено, що Орендар сплачує комунальні послуги: опалення, електроенергію, водопостачання.
П. 7.2 Договору передбачено, що в разі неможливості вирішення спору сторонами протягом 3-х днів, він вирішується в судовому порядку. П. 7.3. Договору передбачено, що якщо сторони протягом 3-х днів не дійшли згоди, робиться письмова претензія, яка розглядається протягом 14 днів і на неї дається відповідь стороною.
За умовами договору сторони уклали акт прийому-передачі майна.
У зв`язку з наявністю боргу за орендну плату та комунальні послуги сторони уклали додаткову угоду, якою Орендар ОСОБА_3 зобов`язалась сплатити до 05.12.2023 заборгованість у розмірі 18 661,36 грн., що складається з боргу: за орендну плату за серпень 2023 року 5661,36 грн., за жовтень 2023 року 6500,00 грн., за листопад 2023 року 6500,00 грн.
Вартість комунальних послуг становить 2931,28 грн., що складається з: заборгованості за липень 2023 року 1038,73 грн., за вересень 2023 року 1337,35 грн., за жовтень 2023 року 555,12 грн.
У зв`язку з тим, що у ОСОБА_3 виникла заборгованість за орендну плату та комунальні послугу Позивач звернулась до відповідача з вимогою розірвати договір, використовуючи своє право, передбачене абз. 4 п. 4.2 Договору. Внаслідок чого між сторонами 31.12.2023 було укладено акт приймання-передачі нежитлового приміщення до договору оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023, відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв в належному стані об`єкт оренди.
П. 3 зазначено Акту передбачено, що орендар зобов`язаний в повному обсязі сплатити борги по орендній платі та відшкодувати вартість комунальних послуг згідно виставлених рахунків та актів звіряння взаємних розрахунків, складеного станом на 31.12.2023, не пізніше 22 січня 2024 року.
Відповідно до акту звіряння, станом на 31.12.2024 заборгованість адвоката Баклагіної В.Ю. на користь ФОП ОСОБА_1 становить 19 247,70 грн.
Станом на 04.03.2024 заборгованість за орендну плату та комунальні послугу не була сплачена. Керуючись п. 7.3 Договору Позивач направила претензію 05.03.2024 з вимогою погасити заборгованість потягом 14 днів з моменту отримання цієї вимоги, яка залишена без реагування.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши зазначений договір оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023 та додаткову угоду до нього, на умовах, викладених у договорі та додатковій угоді, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені.
Згідно з ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
За приписами ч.ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за вказаним вище договором оренди не виконала, не провела з позивачем розрахунків з орендної плати, комунальних платежів. У результаті недобросовісного виконання відповідачем умов Договору та додаткової угод до нього, заборгованість відповідача складає 19 247,70 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом за період липень 2023 року грудень 2023 року за договором оренди №2 від 05.07.2023.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не сплатив заборгованість по сплаті орендних платежів, не погасив суму комунальних послуг у відповідності до умов договору оренди, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором оренди №2 від 05.07.2023 у загальному розмірі 19 247,70 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».
У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2024 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Адвокатське об`єднання «Захист» було укладено договір про надання адвокатських послуг №23/1. За умовами вищезазначеного договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконавець надав замовнику юридичні послуги, а саме: підготовку претензії та позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023.
Відповідно до Додатку №1 до договору №23/1 від 29.02.2024 про надання адвокатських послуг, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Адвокатське об`єднання «Захист», Клієнт до 01.03.2024 оплачує Адвокатському об`єднанню повний гонорар у сумі 4 000,00 грн. за надання правової допомоги, а саме: підготовка претензії та позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023.
На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано до суду: копію договору про надання адвокатських послуг №23/1 від 29.02.2024, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Адвокатське об`єднання «Захист», Додаток №1 до договору №23/1 від 29.02.2024 про надання адвокатських послуг, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Адвокатське об`єднання «Захист», Акт виконаних робіт від 22.04.2024 за Договором про надання адвокатських послуг №23/1 від 29.02.2024, копію платіжної інструкції № 30 від 01.03.2024 на суму 4 000,00 грн.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що стягненню підлягають документально підтверджені обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення №2 від 05.07.2023 року по орендній платі комунальним послугам, яка виникла станом на 31.12.2023 у розмірі 19 247 (дев`ятнадцять тисяч двісті сорок сім) грн. 70 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: В.В. Барабанова