Номер провадження: 22-ц/812/749/24
У Х В А Л А

19 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Крамаренко Т.В.,

суддів: Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2024 року, постановлену у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 від 10 лютог 2024 року про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 від 27 березня 2024 року про залишення позову без розгляду, відмовлено у прийнятті до розгляду та повернуто ОСОБА_2 уточнену позовну заяву від 11 лютого 2021 року та заяву про зміну (доповнення) позовних вимог від 08 вересня 2021 року. Відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Розніна В.А. про витребування доказів для проведення експертизи. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26 квітня 2024 року о 10-00 год.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 від 10 лютого 2024 року про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про прийняття вказаної апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоб суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У цьому переліку оскаржувана ухвала відсутня.

Частиною другою статті 353 ЦПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Зазначені процесуально - процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09 (провадження № 61-23268св19), в ухвалі від 13 липня 2020р. у справі № 520/9799/19.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 від 10 лютого 2024 року про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу, підлягає поверненню.

Разом з тим, особа, яка подала апеляційну скаргу не позбавляється права доступу до суду, оскільки має можливість оскаржити ухвалене у справі судове рішення щодо суті спору, виклавши в апеляційній скарзі свої заперечення в частині вказаної вище ухвали.

Керуючись ст. 357 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 від 10 лютого 2024 року про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу, постановлену у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності, повернути особі яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т. В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук