Справа № 462/1747/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Вимоги позову мотивовано тим, що неповнолітній син ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач жодним чином не утримує дитину, оскільки в листопаді 2021 року виїхала до Польщі. Про добровільну оплату нею аліментів домовитися не видалося за можливе. Відтак, просить суд стягнути на його користь аліменти.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак конверт було повернуто до суду з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання», відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №151816 від 16 лютого 2024 року, ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 /, зареєстрований разом з позивачем ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки, що видана Вороцівським старостинським округом №1, в житловому будинку АДРЕСА_2 дійсно проживає без реєстрації ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , значаться ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2016 року, шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , - розірвано.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1350 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.10.16 року.

Як вбачається з вказаного рішення, ОСОБА_2 , вказала, що позивач ОСОБА_1 ,- не займається вихованням дитини, не піклується про дитину ОСОБА_3 , матеріально не утримує, не цікавиться його життям. Оскільки добровільної згоди про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Проте, постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2023 року, вирішено припинити з дня набрання цим рішенням законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 січня 2017 року по справі №462/5320/16-ц, у розмірі 1350 грн. щомісяця, починаючи з 05 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття .

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, які б надавали відповідачу можливість здійснювати оплату в розмірі 1/3 частини заробітку, про які просить позивач, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, дочки, сина, тощо, у відповідності до статті 182 СК України.

Також, під час розгляду справи, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про те, що відповідач дійсно відсутня в житті дитини, не допомагає сину фінансово, не цікавиться та не піклується про нього. Як і не надано жодного доказу про її перебування за межами території України, на які посилається позивач ОСОБА_1 .

Крім того, судом не приймається посилання позивача на наявність в нього на утриманні ще однієї дитини від іншої жінки, оскільки вказана обставина, не звільняє його як батька його ж дітей, - від обов`язку утримувати кожну дитину, а також не підтверджує ухилення відповідача від виконання її батьківських обов`язків (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю.

На підставі викладеного та ст. 180-184, 191, 192 СК України та, керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263-265, 430, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш