Справа № 367/3692/24
Провадження №2-з/367/205/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Радченко-Онатій Наталії Миколаївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Радченко-Онатій Наталія Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із вказаним вище позовом, у якому просила припинити стягнення аліментів із її довірителя на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 26 вересня 2023 року і до повноліття дитини, за судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023 року по справі № 334/8663/23. 18 вересня 2024 адвокатом Радченком - Онатій Н.М. було подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа -судового наказу № 334/8863/23, який 11 жовтня 2023 року видав Ленінський районний суд міста Запоріжжя, про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 вересня 2023 року і до повноліття дитини. Заява обґрунтована тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 74758209 з примусового виконання судового наказу № 334/8663/23, який 23 січня 2024 року видав Ленінський районний суд міста Запоріжжя, у зв`язку із чим, за рахунок коштів позивача здійснюється стягнення аліментів, які фактично він просить припинити стягувати. Однак, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 січня 2024 року було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, в якому було визначено місце проживання таким чином: 15 днів кожного місяця за фактичним місцем проживання батька та 15 днів за фактичним місцем проживання матері. Крім того, встановлено обов`язок за матір`ю і батьком нести фінансові витрати на утримання дитини у повному обсязі. Таким чином, вважає, що є наявний факт подвійного стягнення з позивача аліментів, а тому є доцільним припинити стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та позовної заяви, суд приходить до наступного висновку. Так, ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа. Відповідно до положень п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення виконавчого провадження суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. Крім того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, яке допускається протягом всього терміну розгляду справи, є обґрунтована наявність такої необхідності. Суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, під час вирішення клопотань про забезпечення позову суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Також суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, чиним законодавством не перебачено зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, а порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Також, суд звертає увагу на те, що аліменти, які стягуються із ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власністю дитини (ст.179 СК України) та повинні забезпечувати потреби дитини, у зв`язку із чим, у разі відмови у задоволенні позову, будуть порушені його права. У відповідності ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 червня 2023 року у cправі № 925/731/18 вказано, що «не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Крім того,недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили(подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 908/309/21, від 04.11.2021 у справі № 907/416/21, від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20, від 12.01.2023 у справі № 334/9179/21)». Як було встановлено судом, позивач звертається до суду із позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина. Такі ж вимоги заявлені позивачем і в заяві про забезпечення позову, де просить суд зупинити виконання судового наказу №334/8663/23, яким з нього стягуються аліменти. Отже, враховуючи наведені вище положення закону та судової практики, а також зважаючи на фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку проте, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити. На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-152,353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвокату Радченко-Онатій Наталії Миколаївні про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук