БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1951/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Петришин Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2023 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до КП «Київпастранс». В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» Відокремлений підрозділ Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури з 04.09.2021 на посаді охоронника бази відпочинку «Енергетик». З 24.03.2022 наказом КП «Київпастранс» від 24.03.2022 № 33-к «Про зупинення трудових договорів» позивача увільнено від роботи на період дії воєнного стану. Наказом Відокремленого підрозділу Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс» № 71к від 31.08.2023 ОСОБА_1 звільнено з 31 серпня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Даний наказ містить пункт щодо компенсації за невикористану відпустку у кількості 13 календарних днів за період роботи з 04.09.2021 по 23.03.2022 та виплати вихідної допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Згідно розрахункового листка ОСОБА_1 за вересень 2023 року, позивачу проведено виплату «боргу за підприємством станом на 01.09.2023» у розмірі 6 991,99 грн. Таким чином, з 24 березня 2022 року по 31 серпня 2023 року заробітна плата ОСОБА_1 не виплачувалася у зв`язку з увільненням від роботи на період дії воєнного стану, яка виходячи із посадового окладу позивача у розмірі 5 791 грн., за вищевказаний період становить 99 705,90 грн. Крім того, оскільки ОСОБА_1 звільнено з 31.08.2023, з ним відповідач мав провести остаточний розрахунок. Проте, КП «Київпастранс» не провів остаточні розрахунки з працівником, тому позивач також просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 9 739,14 грн. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить стягнути із КП «Київпастранс» заборгованість по заробітній платі за період з 24 березня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 99 705,90 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 9 739,14 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. та витрати за правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

Заперечення відповідача

12 січня 2024 року до суду надійшов відзив КП «Київпастранс» на вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач частково заперечував проти заявлених вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що з 30.11.2021 по 29.03.2022 позивач перебував на довготривалому лікарняному. 01.03.2022, у зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України, Відокремленим підрозділом Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс» видано наказ № 9 «Про оголошення простою» з оплатою працівникам даного періоду у розмірі 2/3 їх тарифної ставки або посадового окладу. Оскільки в період простою ОСОБА_1 перебував на лікарняному, то отримував виплати ФСС.24.03.2022, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», по підприємству видано наказ № 33-к «Про призупинення дії трудових договорів», в тому числі й з працівниками Відокремленим підрозділом Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури. 09.08.2023 ОСОБА_1 під підпис ознайомлено зі змістом повідомлення про заплановане вивільнення посади охоронника бази «Енергетик» у зв`язку з реорганізацією Відокремленого підрозділу Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури. 29.08.2023 позивач подав заяву про скорочення йому двомісячного терміну попередження про майбутнє звільнення з посади, просив звільнити його 31.08.2023. Так, 31.08.2023 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, з виплатою компенсації за невикористану відпустку у кількості 13 календарних днів за період роботи з 04.09.2021 по 23.03.2022 та вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Згідно платіжної інструкції від 06.09.2023 № 50 суму боргу, яка рахувалася за підприємством станом на 31.08.2023 та становить 6 991,99 грн., 11 вересня 2023 року перерахована на банківський рахунок позивача ОСОБА_1 . Відповідач визнає, що порушив строк проведення остаточного розрахунку із позивачем на 10 календарних днів, тому заявлені вимоги в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку під час звільнення у розмірі 3 116,30 грн., тобто з урахуванням вже отриманої ОСОБА_1 суми у розмірі 6 991,99 грн.

Щодо інших позовних вимог стосовно стягнення заробітної плати за період з 24 березня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 99 705,90 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн., КП «Київпастранс» просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач посилається на те, що у період призупинення трудового договору працівнику припиняється виплата заробітної плати, а отже і втрачається право на матеріальне забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати. Згідно п. 4 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 обрав неефективний спосіб захисту та визначив неналежного відповідача у даних правовідносинах. Крім того, КП «Київпастранс» звертає увагу суду на те, що будучи обізнаним із наказом № 33-к від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів» позивач не ставить перед судом вимоги про визнання даного наказу незаконним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стосовно заявлених ОСОБА_1 вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн., КП «Київпастранс» також заперечувало, посилаючи на те, що позивач уклав з ТОВ «Центр Правової Допомоги» договір про надання правової допомоги/юридичних послуг від 06.09.2023 № 06092310. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокатом особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Натомість адвокат Дімура І.Ю. вступила у справу 08 грудня 2023 року згідно договору про надання правничої допомоги від 04.12.2023 № 0412/23-105, подавши до суду заяву про усунення недоліків. Жодних доказів на підтвердження витрат за надані адвокатом Дімурою І.Ю. послуги за вищевказаним договором, стороною позивача не надано, тому зазначені вимоги відповідач вважає необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 08 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

12 січня 2024 року від КП «Київпастранс» до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку під час звільнення у розмірі 3 116,30 грн., в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Обставини справи, що встановлені судом

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 видно, що позивач ОСОБА_1 04 вересня 2021 року прийнятий до Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс» сторожем бази відпочинку «Енергетик», з посадовим окладом у розмірі 5 791 грн., про що свідчить запис за № 25 у трудовій книжці позивача.

Згідно запису № 26 у трудовій книжці позивача, 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 переведено на посаду охоронника бази відпочинку «Енергетик».

Наказом Відокремленого підрозділу Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс» № 09 від 01.03.2022 з 01 березня 2022 року оголошено простій не з вини працівників до визначення трудових відносин з працівниками у період дії воєнного стану працівникам Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури, зазначеним у Додатку 1 до цього наказу.

Згідно Додатку 1 до наказу № 09 від 01.03.2022 ОСОБА_1 зазначений у переліку працівників, щодо яких оголошено простій.

У ч. 3 наказу № 09 від 01.03.2022 визначено, що вищезазначені працівники під час простою звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях з установленням оплати у розмірі 2/3 окладу.

Відповідно до наказу КП «Київпастранс» № 33-к від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів» з 24.03.2022 призупинено дію трудових договорів з керівниками, професіоналами, фахівцями, технічними службовцями та робітниками філії й відокремленими підрозділами на період дії воєнного стану, зокрема, Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури.

09 серпня 2023 року, у зв`язку із реорганізацією Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури відповідно до наказу від 07.08.2023 № 28, позивача ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з посади охоронника бази відпочинку «Енергетик» з 10 жовтня 2023 року.

29 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав до в.о. начальника Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури заяву, в якій просив скоротити двомісячний термін попередження про наступне звільнення та звільнити його з посади з 31.08.2023.

Відповідно до наказу № 71-к від 31.08.2023, 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку у кількості 13 календарних днів за період роботи з 04.09.2021 по 23.03.2022 та вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 30 листопада 2021 року по 23 березня 2022 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві.

У розрахунковому листку за серпень 2023 року зазначено, що Відокремлений підрозділ Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс» має заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 у загальному розмірі 6 991,99 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 50 від 06 вересня 2023 року та розрахункового листка за вересень 2023 року, 11 вересня 2023 року позивачу ОСОБА_1 виплачено зазначений вище борг у розмірі 6 991,99 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 від 12 травня 2015 року № 389-VIII Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набрав чинності 24 березня 2022 року. Вказаний Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами другою та третьою статті 1 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Отже, роботодавцю надано право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Такі правові висновки наведені у Верховного Суду від 01 червня 2023 року у справі № 149/1089/22, від 14 вересня 2023 року у справі № 754/5488/22.

Загальновідомим є той факт, що у березні - квітні 2022 року місто Київ, Київська область та інші міста України неодноразово піддавався ракетним обстрілам у зв`язку із початком збройної агресії проти України.

Отже, на підприємстві склалися такі обставини, коли роботодавець не мав практичної можливості надати роботу та забезпечити працівникам безпечні умови праці.

У зв`язку з вищевикладеним, Відокремленим підрозділом Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс» прийнято наказ № 09 від 01.03.2022 про оголошення на підприємстві простою з 01 березня 2022 року, не з вини працівників до визначення трудових відносин з працівниками у період дії воєнного стану.

Наказом КП «Київпастранс» № 33-к від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів» з 24.03.2022 призупинено дію трудових договорів з керівниками, професіоналами, фахівцями, технічними службовцями та робітниками філії й відокремленими підрозділами на період дії воєнного стану, зокрема, Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури.

Зміст наказів зазначених вище наказів позивачу був відомий, доказів на підтвердження виходу на роботу ОСОБА_1 та здійснення ним трудової діяльності суду не надано, накази № 09 від 01.03.2022 та № 33-к від 24.03.2022 ним не оскаржувалися й вимог про визнання їх незаконними та скасування ОСОБА_1 не заявляє.

З урахуванням вищевикладеного, заявлені позивачем вимоги про стягнення заробітної плати за період з 24.03.2022 по 31.08.2023 у сумі 99 705,90 грн. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд дійшов наступного висновку.

За правилами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У ст. 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

При визначенні середньої заробітної плати суд має керуватись положенням «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100».

ОСОБА_1 заявляє вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 9 739,14 грн.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 звільнений із займаної посади 31.08.2023 відповідно до наказу № 71-к від 31.08.2023.

З платіжної інструкції № 50 від 06 вересня 2023 року та розрахункового листка за вересень 2023 року, вбачається, що 11 вересня 2023 року позивачу ОСОБА_1 виплачено зазначений вище борг у розмірі 6 991,99 грн., тобто з порушенням встановленого законом строку, що стороною відповідача не оспорюється.

З огляду на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення з КП «Київпастранс» середнього заробітку за період затримки розрахунку з ОСОБА_1 у розмірі 3 116,30 грн., що становить різницю між заявленою позивачем сумою середнього заробітку за період затримки розрахунку та виплаченою відповідачем заборгованістю у розмірі 6 991,99 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 3 116,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованість по заробітній платі за період з 24 березня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 99 705,90 грн., суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з їх недоведеністю.

Щодо судових витрат

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 04.12.2023 (а.с. 64).

Крім того, позивач просить суд стягнути судові витрати за правничу допомогу у розмірі 9 000 грн., посилаючись на укладений 06.09.2023 з ТОВ «Центр правової допомоги» договір № 06092310 про надання правової допомоги /юридичних послуг та Акт приймання-передачі наданих послуг від 24.10.2023 на суму 9 000 грн.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених вимог.

Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача витрати за правничу допомогу, надану ТОВ «Центр правової допомоги» за договором № 06092310 про надання правової допомоги /юридичних послуг від 06.09.2023, тобто послуги надавалися іншою особою, ніж адвокатом, а відтак дані витрати не можуть належати до судових витрат на професійну правничу допомогу, тому суд відмовляє в цій частині заявлених вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33 грн.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, ЗУ «Про оплату праці», ст. ст. 21, 115, 116, 117 КЗпП, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 263-265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 3 116 (три тисячі сто шістнадцять) гривень 30 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33 (тридцять три) гривні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Київпастранс», код ЄДРПОУ - 31725604, адреса місцезнаходження: Набережне шосе, буд. 2, м. Київ, 04070.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН