ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/420/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Жук В.М.

учасників справи: представника ПАТ АБ "Укргазбанк" - адвоката Ніценко О.С. та представника ОСОБА_1 - адвоката Покотило Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/19485/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року, постановлену суддею Сливкою Л.М., за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" про видачу дубліката виконавчого листа,-

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2015 року ПАТ АБ "Укргазбанк" звернулось у суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-3767/09, виданого 01 березня 2010 року у цивільній справі № 2-2493/09 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" в особі відділення Тернопільського обласного управління "ВАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк", в особі відділення Тернопільського обласного управління "ВАТ АБ "Укргазбанк" 67614, 92 доларів США, що еквівалентно - 792464 гривень 24 копійки і 14336 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1730 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оригінал виконавчого листа було втрачено при передачі виконавчого провадження державним виконавцем.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" про видачу дубліката виконавчого листа - задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-2493/09 за позовом ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі відділення Тернопільського обласного управління "ВАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк", в особі відділення Тернопільського обласного управління "ВАТ АБ "Укргазбанк" 67614, 92 доларів США, що еквівалентно - 792464 гривень 24 копійки і 14336 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1730 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ПАТ АБ "Укргаз Банк" про видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції не навів жодних мотивів. В описовій частині ухвали вказано, що оригінал виконавчого листа було втрачено при передачі виконавчого провадження, проте вказані доводи не відповідають дійсності та не перевірені судом.

Вказує, що згідно інформації про дане виконавче провадження № НОМЕР_1, яка міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень, стан виконавчого провадження - "завершено". Відомостей про те, що виконавчий лист передавався, як вказував у заяві стягувач, автоматизована система виконавчих проваджень не містить.

Окрім того зазначає, що державним виконавцем було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці стягувача, у зв`язку з чим він на вимогу нового власника квартири 07.06.2012 року знявся з реєстрації за вказаною адресою, що стверджується інформацією про виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості.

З цих підстав вважає, що виконавчий лист про видачу дубліката якого просив стягувач втрачений не був, а був виконаний державним виконавцем, про що достеменно було відомо ПАТ АБ "Укргазбанк".

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ "Укргазбанк" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Мотивує тим, що твердження заявника, що що виконавче провадження № НОМЕР_1 є завершеним, оскільки в рамках виконавчого провадження звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 є безпідставними.

Вказує, що виконавчий лист по цивільній справі № 2-3767/09 був поданий у березні 2010 року до примусового виконання, про що Першим відділом ДВС Тернопільської МУЮ винесена постанова від 16.03.2010 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. В рамках даного виконавчого провадження здійснилось часткове виконання рішення суду у розмірі 21 869,92 доларів США за рахунок реалізації у 2011 року квартири, придбаної за рахунок кредитних коштів на умовах Кредитного договору.

У грудні 2015 року позивачу стало відомо про втрату державним виконавцем виконавчого листа у цивільній справі № 2-3767/09, що підтверджується довідкою Першого ВДВС Тернопільського МУЮ від 5.12.2015 року № 55007/06-34/05 (а.с. 77). 18.12.2015 року позивачем подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про видачу дублікату виконавчого листа .

30.05.2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано позивачу дублікат виконавчого листа.

Також посилається на те, що станом на дату звернення позивача до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по справі № 2-3767/09, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2009 року у цивільній справі № 2-3767/09 виконано лише частково у розмірі 21 869,92 доларів США (дана сума боргу була перерахована Першим ВДВС 20.09.2011 року після реалізації на прилюдних торгах предмету іпотеки - двокімнатної квартири у АДРЕСА_1 ). Однак на теперішній час загальна сума боргу відповідно і стану виконання судового рішення 2010 року, складає 45 379,83 дол. США, згідно виписок по рахункам.

Відповідачем не додано до апеляційної скарги жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та ним не доведено наявності правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Покотило Ю.В. доводи апеляційної скарги підтримав, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" - адвокат Ніценко О.С. проти доводів апеляційної скарги заперечив, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2009 року з урахуванням додаткового рішення суду від 17.02.2010 року у цивільній справі № 2-3767/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі відділення "Тернопільське обласне управління "ВАТ АБ "Укргазбанк" 67 614,92 доларів США, що еквівалентно 792464 гривням 24 копійкам і 14 336,00 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1730,00 грн. (а.с. 50-51, 65). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2010 року внесено у додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2010 року виправлення у резолютивній частині щодо розміру стягнути із ОСОБА_1 коштів з 67614,92 доларів США, що еквівалентно 792464 гривням 24 копійкам на 67614,92 доларів США, що еквівалентно 541189 гривням 82 копійкам (а.с. 70). Рішення суду набрало законної сили та позивачем отримано в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області виконавчий лист по даній справі (а.с. 76).

Виконавчий лист по цивільній справі № 2-3767/09 був звернутий до примусового виконання у березні 2010 року, про що Першим відділом ДВС Тернопільської МУЮ винесена постанова від 16.03.2010 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 (а.с. 105).

В рамках даного виконавчого провадження здійснилось часткове виконання рішення суду у розмірі 21 869,92 долара США за рахунок реалізації у 2011 року квартири, придбаної за рахунок кредитних коштів на умовах Кредитного договору.

У грудні 2015 року позивачу стало відомо про втрату державним виконавцем виконавчого листа у цивільній справі № 2-3767/09, що підтверджується довідкою Першого ВДВС Тернопільського МУЮ від 15.12.2015 року № 55007/06-34/05, з якої видно, що при передачі виконавчого провадження дійсно був втрачений державним виконавцем Копанською Любов Русланівною (а.с. 77).

18.12.2015 року позивачем подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 71).

04.03.2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесена оскаржувана ухвала по справі № 607/19485/15-ц.

30.05.2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано позивачу дублікат виконавчого листа.

Задовольняючи заяву стягувача про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем втрачено виконавчий лист при передачі виконавчого провадження, що у свою чергу унеможливлює виконання рішення суду від 01.10.2009 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення знайшло розвиток у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до §§ 51-53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі

№ 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Також, у постанові Верховний Суд від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Цей строк встановлюється з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Передача виконавчих документів і виконавчих проваджень здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що в порядку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.10.2009 року, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-3767/09, який був звернутий до примусового виконання у березні 2010 року, про що Першим відділом ДВС Тернопільської МУЮ винесена постанова від 16.03.2010 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

В рамках даного виконавчого провадження здійснилось часткове виконання рішення суду у розмірі 21 869,92 доларів США за рахунок реалізації у 2011 року квартири, придбаної за рахунок кредитних коштів на умовах Кредитного договору, однак виконавчий лист був втрачений державним виконавцем Копанською Любов Русланівною при передачі виконавчого провадження, що підтверджується довідкою Першого ВДВС Тернопільського МУЮ від 15.12.2015 року № 55007/06-34/05, тобто за обставин, які не залежали від стягувача.

Тому не заслуговують на увагу доводи заявника, що відомостей про те, що виконавчий лист чи виконавче провадження державним виконавцем передавались не має.

Враховуючи те, що рішення суду в повному обсязі не виконано, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перервалися, оскільки виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчій службі, факт відсутності виконавчого документа в органі державної виконавчої служби свідчать про втрату виконавчого листа, яка об`єктивно не залежала від дій чи бездіяльності стягувача, який вважав, що виконавчі дії вчиняються, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ПАТ АБ "Украгазбанк" про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстави для зміни розподілу судових витрат за розгляд справи, у суду апеляційної інстанції відсутні, а понесені ними витрати в суді апеляційної інстанції покласти на заявника в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома