Провадження № 2/161/3284/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2024 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,
ОСОБА_1 звернулая до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однокімнатну квартиру площею 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину однокімнатної квартири площею 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду не надходило відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:
1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;
2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;
3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;
4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";
5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
08 травня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є сторонами по справі, було зареєстровано шлюб.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвано (а.с. 40).

16 серпня 2013 року, під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, відповідачем ОСОБА_2 було придбано майнові права на квартиру площею 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 22-25).

При цьому, 20 серпня 2013 року ОСОБА_1 надала нотаріально засвідчену згоду на отримання ОСОБА_2 кредиту та на передачу в іпотеку АТ «Укргазбанк» майнових прав на однокімнатну квартиру площею 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 28). Зазначена заява містить застереження, що зазначене майно, що передається в іпотеку є спільною сумісною власністю подружжя.

Також судом встановлено, що 11 листопада 2013 року, під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру площею 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Внаслідок чого, квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною подружжя, та в рівних частках належить сторонам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 252,75 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, а саме в сумі 6 252,75 гривень.

Керуючись ст. 56, 57, 60 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однокімнатну квартиру площею 50,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право приватної власності на частку квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 252,75 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко