УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 645/2544/21

провадження № 61-12160ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що 07 травня 2024 року Полтавським апеляційним судом винесено постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Під час підготовки тексту постанови у вступній та резолютивній частинах допущено описку,

а саме: помилково зазначено «зобов`язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надати ОСОБА_1 розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи

з 30 жовтня 2019 року по 20 лютого 2021 року», замість «зобов`язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконати умови скарги, поданої ОСОБА_2 від 20 лютого 2021 року», оскільки в позовній заяві саме таким чином викладено вимоги позову.

Зазначає, що суд не має права самостійно на власний розсуд змінювати текст і зміст вимог позивача. Задля виправлення допущеної апеляційним судом у вступній та резолютивній частинах описки, вона зверталася до суду із заявою, у задоволенні якої ухвалою Полтавського апеляційного суду

від 06 серпня 2024 року відмовлено. Проте, така ухвала містить висновок лише з питання описки у резолютивній частині судового рішення, тобто, в порушення вимог статей 269, 270 ЦПК України судом не здійснено розгляд заяви від 27 червня 2024 року у повному обсязі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Відмовляючи у задоволені вказаної заяви, апеляційний суд керувався тим, що викладені позивачем обґрунтування заяви щодо ухвалення додаткового судового рішення в частині виправлення описок в описовій частині колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вони не ґрунтуються на законі та зводяться до хибного тлумачення нею норм процесуального права, що регулюють це питання.

Зміст постанови Полтавського апеляційного суду від 07 травня 2024 року відповідає наведеним вимогам процесуального закону і не вимагає дослівного цитування доводів позовної заяви та її вимог. У постанові апеляційного суду викладено короткий зміст позовних вимог, які суд задовольнив частково, застосувавши належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

01 вересня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвали Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року та 27 серпня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліку, а саме заявнику необхідно уточнити рішення (ухвалу), яку вона оскаржує.

На виконання вимог вказаної ухвали, 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» направила до Верховного Суду заяву, в якій вказала, що оскаржує ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року та просила суд касаційної інстанції скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення судового рішення, оскільки заявник вважає, що у постанові Полтавського апеляційного суду від 07 травня 2024 року наявні описки у вступній частині, а саме щодо викладу заявлених нею позовних вимог. Заявник вважає, що суд апеляційної інстанції мав викласти її позовні вимоги дослівно згідно її позову.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2024 року скасовано в частині відмови у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 про зобов`язання Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надати позивачу розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи з 30 жовтня 2019 року по

20 лютого 2021 року та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення таких вимог.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надати ОСОБА_1 розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи з 30 жовтня 2019 року по 20 лютого 2021 року.

В іншій частині рішення залишено без змін.

27 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду

від 07 травня 2024 року, а саме, у вступній та резолютивній частинах постанови замінити на текст «зобов`язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надати ОСОБА_1 розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи з 30 жовтня 2019 року по 20 лютого 2021 року», замість «зобов`язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконати умови скарги, поданої ОСОБА_2 від 20 лютого 2021 року».

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду від 07 травня 2024 року.

Апеляційний суд зазначив, що постанова від 06 серпня 2024 року є чіткою та не містить помилок у розумінні статті 269 ЦПК України, а вимоги заяви ОСОБА_1 є спробою змінити вказане судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Згідно із частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Із огляду на викладені норми цивільного процесуального права суд може постановити додаткове рішення за наявності передбачених підпунктами

1-4 частини першої статті 270 ЦПК України підстав, а не додаткове судове рішення до ухвали про виправлення описки.

За наявності інших, відмінних від вже розглянутих описок, суд виносить ухвалу. Процедура виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні встановлюється статтею 269 ЦПК України.

Описка - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття.

ОСОБА_1 , звертаючись до апеляційного суду із заявою від 12 серпня

2024 року про ухвалення додаткового судового рішення, обґрунтовує такі вимоги наявними, на її думку, описками у вступній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 07 травня 2024 року, а саме щодо викладу заявлених нею позовних вимог. На її думку такі вимоги мали бути викладені дослівно згідно її позову. Оскільки ухвалою апеляційного суду

від 06 серпня 2024 року відмовлено у виправленні описки у резолютивній частині постанови, як такої, що не містить помилок, тому просить додатковим судовим рішенням виправити вказані нею описки у вступній частині зазначеної постанови суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що викладені позивачем обґрунтування заяви щодо ухвалення додаткового судового рішення в частині виправлення описок в описовій частині колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вони не ґрунтуються на законі та зводяться до хибного тлумачення нею норм процесуального права, що регулюють це питання.

Вимоги щодо вступної частини постанови суду апеляційної інстанції встановлені у пункті 1 частини першої статті 382 ЦПК України, за змістом якої у вступній частині зазначаються: а) дата і місце її прийняття, номер справи; б) найменування суду апеляційної інстанції, прізвищ та ініціалів суддів і секретаря судового засідання; в) імен (найменувань) сторін і особи, яка подала скаргу; г) найменування суду першої інстанції, рішення якого оскаржується, дати ухвалення рішення, прізвища судді (суддів); часу і місця його ухвалення, дати складання повного тексту рішення.

Тоді як, короткий зміст позовних вимог є складовою описової частини постанови (підпункту а пункту 2 частини першої статті 382 ЦПК України)

Колегія суддів апеляційної інстанції правильно зазначила, що зміст постанови Полтавського апеляційного суду від 07 травня 2024 року відповідає наведеним вимогам процесуального закону і не вимагає дослівного цитування доводів позовної заяви та її вимог. У постанові апеляційного суду викладено короткий зміст позовних вимог, які суд задовольнив частково, застосувавши належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

Незгода заявника із такими висновками апеляційного суду, у тому числі, в контексті мотивів прийняття судового рішення може бути підставою для його касаційного оскарження, однак, не є підставою для застосування статей 269, 270 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська