СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-др/759/16/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Стеблецького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Людмила Сергіївна, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири та визнання права власності на частку квартири,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 р. до суду надійшов вказаний позов.

23.11.023 року у справі постановлено рішення суду, про часткове задоволення позовних вимог.

15.12.2023 р. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати у справі у розмірі 12 000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.01.2024 р. прийнято заяву до розгляду.

Від представника відповідача надійщли заперечення, щодо розміру судових витрат, в яких останній просив заяву залишити без розгляду, а також розглянути її за його відсутності.

В заяві представник позивача просить розглянути заяву за його відсутності.

Розгляд заяви проведено у відповідності до ч.3 ст. 270ЦПК України в тому самому порядку, що й судове рішення, тобто в викликом сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, представник позивача посилається на статтю 270 ЦПК України, яка регулює питання про ухвалення додаткового рішення, зокрема п. 3 ч. 1 вказаної статті , зазначає, що ууд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Питання судових витрат по сплаті судового збору, які відносяться до судових витрат, судом вирішено під час ухвалення рішення суду.

Питання судових витрат на професійну правничу допомогу, судом не вирішувалось за клопотанням саме представника позивача, який до закінчення судових дебатів зробив про це відповідну заяву.

Іншими словами, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суд про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України.

23.11.023 року у справі постановлено рішення суду, про часткове задоволення позовних вимог.

06.12.2023 р. виготовлено повний текст рішення суду.

Заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 15.12.2023 р.

23.01.2024 від представника відповідачів ОСОБА_7 надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, яку просив залишити без розгляду в зв`язку з пропуском строку подачі такої заяви.

Встановлено, що під час судових дебатів 23.11.2023 р., представник позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, заявив клопотання, що докази про розмір витрат та відповідно заяву буде надано протягом п`яти днів, після ухвалення рішення суду.

Таким чином встановлено, що представникмо позивача пропущено п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду .При цьому заявник, не просив поновити строк, не зазначив і обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані із істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії (подання доказів в межах п`яти днів).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представник позивача пропустив строк подання такої заяви, не просить поновити строки, то суд не має підстав для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу на основі пред`явлених документів відповідно до статті ст. 141, 270 ЦПК України. Інакший підхід до вирішення зазначеного питання може розцінюватися як прояв необ`єктивного підходу суду до розгляду справи, чого допускати не можна.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що докази понесення фактичних витрат на правову допомогу були подані поза межами строку, встановленого ст. 141 ЦПК України, та відсутності заяви про поновлення строку на подання доказів понесення судових витрат, суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 120, 126 141, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Людмила Сергіївна, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири та визнання права власності на частку квартири,- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя: Бабич Н.Д.