провадження 2/175/2537/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в своєму позові посилається на те, що 26 грудня 2011 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про що було складено відповідний актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 повторно видане 20 грудня 2023 року.

Спільних дітей від шлюбу не мають.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що з перших днів подружнього життя у сторін була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю, однак усі спроби були марними. Відносини тільки погіршувались, а життя друг з другом стало не можливим. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між ними постійно виникали сварки, що тяжким чином впливали на моральний стан позивача та кожен раз спричиняє йому душевні страждання. Між сторонами взагалі відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, оскільки кожен з подружжя почав фактично жити окремим життям. За переконанням позивача немає сенсу підтримувати подальші сімейні відносини та в майбутньому примирення між ними неможливе. Вважав, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. В позасудовому порядку розірвати шлюб відповідач відмовилася.

Спору з приводу поділу майна, що є спільною сумісною власністю, немає.

Позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі.

Відповідача до суду не з`явилась, про час та дату повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, проте про причини неявки не повідомила, відповідних заяв чи клопотань не н надавала.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 26 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про що було складено відповідний актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 повторно видане 20 грудня 2023 року.

Спільних дітей від шлюбу подружжя не має.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Спільне життя між подружжям не склалось не зважаючи на те, що з перших днів життя позивача та відповідача як подружжя у сторін була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю, однак усі спроби були марними. Відносини тільки погіршувались, а життя друг з другом стало не можливим. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між ними постійно виникали сварки, що тяжким чином впливали на моральний стан позивача та кожен раз спричиняє йому душевні страждання. Між сторонами взагалі відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, оскільки кожен з подружжя почав фактично жити окремим життям, немає сенсу підтримувати подальші сімейні відносини та в майбутньому примирення між ними неможливе. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Спору з приводу поділу майна, що є спільною сумісною власністю, немає.

У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 7, 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. 4, 5, 18, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зареєстрований 26 грудня 2011 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району дніпропетровської області, актовий запис №89 розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко