Справа № 761/7241/21
Провадження № 2/761/551/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Дем`янчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, в якому просила визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування частки квартири від 16.07.2015, реєстровий № 6-307 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 частки квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що крім неї в квартирі зареєстровані люди, які не є їй родичами або її рідними, в квартирі не проживають та їх місцезнаходження їй невідоме. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості розпоряджатись квартирою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В..

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.03.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які усунені позивачем 07.06.2021.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, представником позивачки подано заяву, в якій останні просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивачки та її представника за наявними у справі матеріалами, позов просив задовольнити та ухвалити відповідне рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, від її представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутністю представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником 21/100 частки квартири АДРЕСА_1 , відповідно до Договору дарування частки квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мотицьким І.Л., зареєстровано в реєстрі за № 6-307.

Разом з тим, встановлено, що за цією ж адресою зареєстровані відповідачі, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8

Згідно інформації, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, станом на 25.06.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 не значиться.

Стаття 47 Конституції України наголошує на тому, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Таким чином, для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення.

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

За таких обставин, відповідно до положень ч.2ст.405 ЦК України відсутні правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі набули право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Крім того, доказів того, що відповідачі понад рік не проживають в квартирі АДРЕСА_1 , позивачкою суду не надано.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідачів такими,що втратили право користування житловим приміщенням є не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 121, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Сіромашенко