Справа № 337/4246/24
Номер провадження 2/337/1810/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання після досягнення повноліття, у зв`язку з продовженням навчання. В заяві зазначила, що ОСОБА_3 (далі за текстом відповідач) є її батьком. Оскільки 31.07.2024 їй виповнилося 18 років, вона продовжує навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка та потребує матеріальної допомоги, позивачка звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. Крім того, просить допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою суду від 05.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила задовольнити позов, розглянувши справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Третя особа (матір позивачки ОСОБА_4 ) в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги позивачки, просила задовольнити позов, розглянувши справу без її участі.

Представник відповідача подала відзив, у якому заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що до досягнення повноліття позивачкою відповідач належним чином матеріально підтримував останню, має переплату за сплатою аліментів в розмірі 7 274 гривень. Крім того, представник відповідача послалася на постанову Пленуму Верховного Суду України, зазначивши, що обов`язок сплати аліментів на дитину, яка продовжує навчання, виникає лише за сукупності чотирьох умов: а) досягнення дитиною відповідного віку (18 років); б) продовження нею навчання; в) потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; г) наявності у батьків фінансової можливості надавати таку допомогу. Представник відповідача поставила під сумнів факт продовження позивачкою навчання та потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Послалася на те, що докази витрат, долучені позивачкою до позову, прямо не пов`язані з навчанням. Також зазначила, що відповідач не має фінансової можливості надавати допомогу позивачці, оскільки має ще одну неповнолітню дитину ( ОСОБА_5 ) від іншого шлюбу ( ОСОБА_6 ). Дружина і дитина ( ОСОБА_5 ) хворіють, сам відповідач не працює, не має майна у своєму володінні, відтак, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала свої заперечення, викладені нею у відзиві.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши письмові докази, що містяться у цивільній справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів від 19.07.2024 № 93456/14/29.27-30 ОСОБА_3 сплачував аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання позивачки щомісячно у розмірі однієї чверті доходів.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 47363404) від 22.08.2024, наданої стороною відповідача, рішення про стягнення аліментів виконано, розмір переплати станом на 31.07.2024 становить 7 274 гривні.

Згідно з довідкою від 03.06.2024 № 1892, виданою Львівським національним університетом імені Івана Франка, позивачка є студентом І курсу, освітнього ступеня бакалавр, денної форми здобуття освіти факультету іноземних мов за спеціальністю філологія. Дата завершення навчання: 30.06.2027.

На підтвердження витрат, пов`язаних із навчанням, позивачка надала копії проїзних документів (Запоріжжя Львів, Львів Запоріжжя), квитанції на придбання книжок та канцелярських виробів, квитанцію на оплату лінз контактних. В обгрунтування потреби придбання лінз як товарів медичного призначення, позивачка додала консультаційний висновок спеціаліста КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР, відповідно до якого позивачка має міопію слабкого ступеню обох очей, потребує постійної корекції зору окулярами або м`якими контактними лінзами.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Аналізуючи доводи сторони відповідача, яка ставить під сумнів потребу позивачки в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, суд критично ставиться до них, оскільки відповідачем не спростовано докази, надані позивачкою в частині навчання в іншому місті та понесення витрат, пов`язаних з доїздом до місця навчання, придбанням підручників, проживанням, а також отриманням медичних послуг (придбанням товарів медичного призначення), необхідних для продовження успішного навчання та виконання освітньої програми. Судом взято до уваги той факт, що представник відповідача надіслала адвокатський запит до навчального закладу щодо підтвердження факту навчання в навчальному закладі, підтвердження форми навчання (бюджет або контракт), факту отримання стипендії, а також понесення витрат на оплату гуртожитку, водночас, суд дійшов висновку, що факт навчання позивачки у виші підтверджено належним та допустимим доказом (довідка навчального закладу), достовірність якого стороною відповідача не спростовано, а встановлення інших фактів (форма навчання, отримання стипендії та понесення витрат на гуртожиток) не спростовує обставин потреби в матеріальній допомозі, на які посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог.

Щодо посилання сторони відповідача на факт переплати за аліментами, які позивачка отримувала до досягнення повноліття (переплата у розмірі 7 274 грн) як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд не приймає їх до уваги, оскільки вказаний факт переплати може бути врахований під час подальшого виконання рішення про стягнення аліментів, однак не може бути вирішальним під час встановлення чи заперечення підстав для їхньої сплати.

Водночас, відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи позиції сторін та докази в обгрунтування зазначених позицій, суд бере до уваги той факт, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, виписки з обстеження має сколіоз, плоскостопість обох стоп, складний гіперметропічний астигматизм обох очей, амбліопію слабкого ступеня лівого ока, спазм акомодації обох очей, хронічний періодонтит. Також представник відповідача надала консультативний висновок ендокринолога, відповідно до якого дружина відповідача має діагноз: цукровий діабет, тип 2, середньої важкості, ожиріння 1 ступеню, аліментарно-конституційного генезу, гіноїдне, з розгорнутою симптоматикою метаболічного синдрому. Оцінюючи факт безробіття відповідача, на який посилалася його представник як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд ставиться критично до зазначеної обставини, оскільки, на думку суду, даний факт не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів за відсутності інших обставин, які можуть вказувати на об`єктивну неможливість працевлаштування та його фінансову неспроможність. Доказів непрацездатності відповідача суду надано не було.

Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Позивачка просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі однієї чверті від усіх видів його доходів (заробітку), водночас, враховуючи надані стороною відповідача докази, суд бере до уваги, що відповідач не може сплачувати аліменти в розмірі, передбаченому позовними вимогами.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання, водночас, виходячи із засад розумності, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, вважає обґрунтованими аліменти у розмірі однієї шостої від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору.

Враховуючи вимоги пункту 1 частини 1 ст. 430 ЦПК України суд вбачає наявність підстав для допущення негайного виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354-356, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі однієї шостої від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, у зв`язку з продовженням навчання, починаючи з 01.08.2024, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

третя особа ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Євген ЗАВГОРОДНІЙ