Справа № 686/1988/24
Провадження № 2/686/2194/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

встанвовив:

18 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 зверунвся з позовом до ОСОБА_2 з позовом про стягення моральної шкоди. В обгрунтування вимог позивачем зазначено, що 26.08.2022 року о 14.45 год. в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе, 8 водій Наср ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 під час перестроювання із крайньоїлівої смуги у крайню праву не надав дорогу автомобілю марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутньому напрямку у крайній правій смузі, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків.

21.07.2023 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 686/18540/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач стверджує, що внаслідок пошкодження транспортного засобу він зазнав істотних душевних хвилювань, перебуває у стані постійного стресу, спричиненому безсонням, проблемами на роботі, дратівливістю та невизначеністю у майбутньому, що перебуває у причинному звязку із протиправними діями відповдіача, а тому вважає за доцільне стягнути з останнього 20000 грн. моральної шкоди за завдані фізичні та моральні старждання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.01.2024 року відкрито загальне провадження та справу призначено у підготовче засідання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2024 року підготовче провадження по справі закрито та признаечно справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі, проти заочного розгялду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив.

Таким чином, оскільки проти цього не заперечував позивач, суд на підставі положень ст. 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи без участі відповідача, ухваливши по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Судом було об`єктивно встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 686/18540/22 від 21.07.2023, яка набрала законної сили 01.08.2023 року, року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, із даної постанови суду вбачається, що 26.08.2022 року о 14.45 год. в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе, 8 водій Наср ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 під час перестроювання із крайньоїлівої смуги у крайню праву не надав дорогу автомобілю марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутньому напрямку у крайній правій смузі, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України.

Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнав істотних душевних хвилювань, які виявились у неможливості користуватися власним автомобілем та пов`язаними із цим побутовими незручностями. Потерпілий переймався про стан свого транспортного засобу, який до моменту ДТП мав ідеальний технічний та візуальний стан.

Моральна шкода ОСОБА_1 спричинена і постійними судовими процесами, поведінкою відповдіача під час слухвання справи, який, як вбачається із вищезазначеної постанови суду, вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Наразі відповідач спричену шкоду позивачеві у добровільному порядку не відшкоудвав.

У зв`язку із описаними подіями, ОСОБА_1 перебуває у постійному стресі, який негативно впливає на його щоденне життя та стан здоров`я, що вбачається із консультаційного висновку спеціаліста КП «Хмельницький міський лікувально-діагностичний центр» ХМР від 03.01.2024 року та висновку ехокардіографії Медичного центру «Міламед» від 19.09.2023 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №752/17832/14-ц, вказала про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Верховний Суд у своїх постановах від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року в справі № 750/6330/17 зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом об`єктивно встановлено, що позивачу було спричинено моральну шкоду в результаті фізичного болю і страждань, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, спричиненої з вини відповідача ОСОБА_2 (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Також, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, який він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 відносно себе (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При надані оцінки обставинам справи, що розглядається, доказів, поданими сторонами на пдвтердження своїх вимог та заперечень, та визначенні розміру належного позивачу відшкодування, судом враховується характер правопорушення, глибина фізичних і душевних страждань потерпілого, їх тривалість, стан здоров`я потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також поведінка відповідача за даних обставин, яка полягає у тому, що останній не визнав вину в вчиненні правопорушення, не надав суду жодних доказів на підтвердження відшкодування позивачу завданої шкоду у добровільному порядку, не намагався у інший спосіб усунути негативні наслідки для повсякденного життя, які зазнав позивач у зв`язку із вчиненими до нього протиправними діями.

Тому, з огляду на зазначене та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у розмірі 10000 гривень буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку відповідача ОСОБА_2 , які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного та фізичного стану позивача.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 605,60 грн. (50% від 1211,20).

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 180 ст. 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 11, 15, 22, 23, 1167 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судовий збір у розмірі 605,60 грн., а разом стягнути 10605,60 грн.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин