ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/735/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2814/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Дряниці Ю,В., Чумак О.В., за участі секретаря судового засідання Буйнової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, заінтересовані особи (боржники) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила поновити пропущений строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

В обґрунтування заяви вказувала, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року у справі №541/735/16-ц її позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину було задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на її користь 4860,41 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 45000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього - 49860,41 грн.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.08.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року змінено в частині визначення розміру судових витрат за проведення судово-медичної експертизи, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на її користь витрати за проведення судово-медичної експертизи по 501.93 грн. з кожного, в іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2019 року її касаційну скаргу було залишено без задоволення, а рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29.08.2017 року залишено без змін.

В подальшому 30.07.2019 року на виконання зазначених вище рішень Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року та Апеляційного суду Полтавської області від 29.08.2017 року у справі №541/735/16-ц були видані виконавчі листи.

Вказувала, що виконавчі листи нею не були пред`явлені вчасно до виконання у зв`язку з тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, було встановлено діагноз: консолідований після металоостеосинтезу 3-х кісточковий перелом лівої гомілки. Лімфостаз. Комбінована контрактура лівого гомілково-ступневого суглобу. Післятравматична нейропатія (30.05.2015 року) лівого велико- та малогомілкових нервів з парезом лівої ступні (відсутня функція згинання і розгинання), чутливими і трофічними розладами. Стійке різке порушення функції опори та ходи лівої нижньої кінцівки, що є наслідком травми, отриманої нею під час дорожньо-транспортної пригоди 30.05.2015 року.

У зв`язку із вищевикладеними обставинами їй було встановлено І «б» з ураженням ОРА групу інвалідності, самостійно вона не пересувається та потребую постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №109013 від 16.06.2021 року та висновком лікарняно-консультативної комісії №7 від 18.05.2021 року.

Вказувала, що догляд за нею з часу ДТП здійснював її син ОСОБА_5 , однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Самостійно звернутися до виконавчої служби вона не могла, оскільки з дому не виходить, конверт на пошті придбати теж не могла. У подальшому їй було призначено соціального працівника, який надає їй допомогу, як особі з інвалідністю І групи, яка звернулася за роз`ясненнями до Миргородського бюро правової допомоги, де було повідомлено про те, що строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання сплинув та необхідно звертатися до суду із заявою про його поновлення.

Посилалась на те, що 19.03.2024 року їй було призначено адвоката для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, після чого було складено відповідні документи для подання до суду. Вважала, що нею пропущений строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання з поважних причин, просила його поновити.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, заінтересовані особи(боржники) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - задоволено.

Поновлено пропущений з поважних причин строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року у цивільній справі №541/735/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4860.40 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 45000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 49860,41 грн.

Поновлено пропущений з поважних причин строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області у цивільній справі №541/735/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , витрати за проведення судово-медичної експертизи 501 93 грн.

Поновлено пропущений з поважних причин строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області у цивільній справі №541/735/16-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , витрат за проведення судово-медичної експертизи 501.93 грн.

Поновлено пропущений з поважних причин строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області у цивільній справі №541/735/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрат за проведення судово-медичної експертизи 501,93 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу районного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що судом першої інстанції безпідставно поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчих листів.

Вказує, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, заслухавши пояснення представника заявниці, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року у справі №541/735/16-ц її позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину було задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на її користь 4860,41 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 45000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього - 49860,41 грн.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29.08.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року змінено в частині визначення розміру судових витрат за проведення судово-медичної експертизи, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на її користь витрати за проведення судово-медичної експертизи по 501.93 грн. з кожного, в іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2019 року її касаційну скаргу було залишено без задоволення, а рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29.08.2017 року залишено без змін.

Також районним судом встановлено, що 30.07.2019 року були видані виконавчі листи і отримані стягувачем 01.08.2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.109).

Згідно наданої суду довідки до акту МСЕК № 109013 від 16.06.2021 року ОСОБА_2 має групу інвалідності перша «Б» ОРА, причина інвалідності загальне захворювання та потребує постійного стороннього догляду (а.с.127), висновком лікарняно-консультативної комісії №7 від 18.05.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду (а.с.133). За ОСОБА_2 здійснював догляд її син ОСОБА_2 , проте останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.128).

Задовольняючи заву про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 пропустила строк з поважних причин, що підтверджено належними та допустимими доказами, а саме: заявник має першу групу інвалідності, потребує стороннього догляду не може сама пересуватися.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

За правилами ч. 1ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку повинен з`ясувати причини пропуску строку звернення виконавчого документа до виконання, та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як на поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилається на те, що згідно наданої суду довідки до акту МСЕК № 109013 від 16.06.2021 року ОСОБА_2 має групу інвалідності перша «Б» ОРА, причина інвалідності загальне захворювання та потребує постійного стороннього догляду (а.с.127), висновком лікарняно-консультативної комісії №7 від 18.05.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду (а.с.133).

Таким чином, районний суд обґрунтовано визнав вказані заявником обставини для поновлення строку поважними, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, незалежними від стягувача обставинами, які перешкоджали реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначений законом строк.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у справі N 166/1472/18 від 23.10.2019, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Так, рішенням від 27.11.2008 у справі "Крутько проти України" (N 2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п. 197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. "ДжоржЕстіма проти Португалії" (EstimaJorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998*II, п. 35, та "Сіка проти Словакії" (Sica v. Slovakia), N 2132/02, п. п. 24-27, 13 червня 2006 року).

В той же час, практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо.

Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" та ін.).

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи викладене, а також те, що заявник є інвалідом 1 групи внаслідок ДТП, в результаті якої їй рішенням суду відшкодовано матеріальну та моральну шкоду та зважаючи на те, що заявник без сторонньої допомоги не може вчиняти будь-які дії, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання ОСОБА_2 пропущено з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання з 29.07.2017 року по 30.08.2020 року, колегією суддів відхиляються, оскільки внаслідок ДТП, яка відбулася 2015 році, що призвело до суттєвого розладу здоров`я заявниці, а саме, неможливості без сторонньої допомоги вчиняти будь-яких дій та в подальшому їй було встановлено 1 групу інвалідності. Вказані обставини підтверджується матеріалами справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить. Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 вересня 2024 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ Ю.В. Дряниця ____________________О.В.Чумак