Житомирський апеляційний суд
Справа №279/8413/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 8 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 279/8413/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Ушомирської сільської ради про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Недашківської Л. А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади в особі Ушомирської сільської ради про визнання права власності за будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі положень п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, зазначає, що підстави, які заявлені в позовах по справах №279/8413/23 та № 279/2136/23 не є тотожними, а тому підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 26.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади в особі Ушомирської сільської ради про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами. Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просив визнати за ним право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що у провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала справа № 279/2136/23 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, про визнання права приватної власності на будинок. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач, просив визнати за ним право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За наслідками розгляду справи № 279/2136/23 Коростенським міськрайонним судом 31.07.2023 ухвалено рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, вказав, що підстави, на які посилався представник позивача в позовній заяві від 05.04.2023 року, так і в даній заяві від 26.12.2023 року, є ідентичними, та в рішенні суду від 31.07.2023 року їм надана оцінка судом, тобто ухвалено судове рішення про відмову в задоволенні позову. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження, у зв`язку з наявністю рішення суду за результатами вирішення по суті вказаного питання, яке набрала законної сили.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір.

У свою чергу, підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Отже, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за суб`єктним складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними і в такому разі суд залишає позов без розгляду з дотриманням правового механізму, передбаченого положеннями статті 257 ЦПК України.

У свою чергу, нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування вимог пункту 4

частини першої статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду викладено в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі

№ 755/16267/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 759/2532/22-ц,

від 16 листопада 2022 року у справі № 520/97/18, від 30 червня 2023 року

у справі № 522/13894/22.

Відмовляючи у відкритті провадження, місцевий суд керувався тим, що у вказаних справах (№279/8413/23 та №279/2136/23) сторони, підстави та предмет спору є тотожними.

Колегія суддів вважає, що цей висновок суперечить положенням закону та обставинам справи з огляду на таке.

Проаналізувавши названі справи, колегія суддів зазначає, що у справах №279/8413/23 та №279/2136/23 дійсно тотожний суб`єктний склад.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції вказав що підстави, на які посилається представник позивача як в позовній заяві від 05.04.2023 року, так і в заяві від 26.12.2023 року, є ідентичними, та в рішенні суду від 31.07.2023 року їм надана оцінка судом, тобто ухвалено судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Проте, зі змісту рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.07.2023 у справі №279/2136/23 вбачається, що обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що у 1976 році побудував вказаний будинок, з 1976 року в ньому проживає його дружина, правовстановлюючих документів на вказаний будинок немає, право власності ні за ким не зареєстровано.

Розглядаючи вказаний позов, місцевий суд встановив, що ОСОБА_1 разом із дружиною в 1976 році побудували будинок в АДРЕСА_1 , де проживають по даний час. Будь-яких документів на виділення земельної ділянки під забудову, дозволу на будівництво, позивач не надав. Право власності на вказаний будинок ні за ким не зареєстровано. Судом встановлено, що спірне будівництво велося позивачем без будь-якої дозвільної та проектної документації, а отже, є самочинним.

Водночас, звертаючись із позовом у цій справі (№ 279/8413/23), ОСОБА_1 вказав, що рішенням виконкому Коростенської районної ради депутатів трудящих Житомирської області від 08.04.1975 №127 йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Ушомир, проте правовстановлюючих документів він не має. Відомості щодо права власності зазначені лише в погосподарській книзі №5 за 2016-2023 роки. Зазначив, що рішенням Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 06.11.2009 №298 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею, 017 га для обслуговування житлового будинку, що підтверджується архівним витягом від 05.10.2023 №М/254. Також вказав, що з Інформаційної довідки КП «Коростенське МБТІ» Житомирської обласної ради від 25.10.2023 №318 державна реєстрація права власності спірного будинку не проводилася. Він звертався із заявою до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок, проте листом від 23.11.2023 № 963/02-20 йому відмовлено в реєстрації вказаної заяви по причині недотримання порядку подачі таких заяв.

Таким чином, проаналізувавши матеріали цивільної справи № 279/8413/23, склад учасників справи і зміст позовної заяви у справі, яка переглядається, та справи № 278/2136/23, апеляційний суд встановив, що підстави позовів (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) у цих справах не є тотожними, а отже у місцевого суду були відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 186 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (частина 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 379, 381- 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.04.2024.

Головуючий Судді