Справа №:755/5149/24
Провадження №: 2/755/3891/24
УХВАЛА

"25" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

за участі:

представника позивача - адвоката Овдієнко І.М.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Шморгуна Р.М.

розглянувши питання про самовідвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вивчивши матеріали цивільної справи, головуючий суддя Хромова О.О. приходить висновку про наявність підстав для заявлення самовідводу, з огляду на таке.

22 березня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 22 березня

2024 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

15 квітня 2024 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. На виконання ухвали про залишення позову без руху позивачем надано квитанцію про сплату судового збору, зазначено додаткову інформацію про учасників справи та надано копії боргових розписок, тобто у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22 травня 2024 року на 10-15 год, сторонам роз`яснено їх процесуальні права та обов`язки.

26 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_1 особисто ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить розписка про ознайомлення, що міститься в матеріалах справи.

22 травня 2024 року у підготовче засідання сторони не з`явилися, підготовче засідання відкладено на 12 червня 2024 року.

Водночас, 22 травня 2024 року судді ОСОБА_5 передано заяву позивача ОСОБА_2 (вхід. від 21 травня 2024 року № 29067), яка підписана ним 20 травня 2024 року. У поданій заяві ОСОБА_2 зазначає таке: «Шантажуючи мене, ОСОБА_2 , щоб не повертати борг у повному обсязі, ОСОБА_1 заявив, що про неправомірне рішення суду про повернення боргу в його користь він вже вирішив. Так, ОСОБА_1 заявив, що його компаньйон по бізнесу, власник ринку по вулиці Чорнобильська, ОСОБА_4 , через свого бухгалтера, яка являється дружиною заступника голови Дніпровського суду, домовився про прийняття неправомірного рішення по справі на користь ОСОБА_1 . Крім того ним було сказано, що за вирішення питання в суді на його користь було передано в суд 10 000 (десять тис.) доларів США. При необхідності надам додаткові матеріали».

24 травня 2024 року суддею Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5 до Офісу Генерального Прокурора та Вищої Ради Правосуддя направлено повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя.

30 травня 2024 року на електронну пошту Дніпровського районного суду міста Києва (вхід. від 30 травня 2024 року № ЕП-6674) надійшов лист від 28 травня 2024 року № 09/1/1-3359-24 від офісу Генерального Прокурора про передачу повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя до провадження Київської міської прокуратури.

Листом Київської міської прокуратори від 20 червня 2024 року № 09/2-6094ВИХ-24 (вхід. від

25 червня 2024 року № 35748) повідомлено, що Дніпровським УП ГУНП у місті Києві 11 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0002150 за фактом втручання в діяльність судді з метою перешкоджання виконання ним службових обов`язків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 376 КК України. Проведення досудового розслідування доручено слідчому відділу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві.

17 липня 2024 року на електронну пошту Дніпровського районного суду міста Києва (вхід.

№ ЕП-8431) надійшла копія Рішення Вищої Ради Правосуддя від 11 липня 2024 року № 2125/0/15-24 «Про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5», відповідно до якого Вища Рада Правосуддя, керуючись статтею 131 Конституції України, статтями 3, 73 Закону України «Про Вищу Раду Правосуддя», вирішила звернутися до Офісу Генерального Прокурора щодо надання інформації про розкриття та розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному 11 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0002150 за частиною першою статті 376 Кримінального кодексу України за фактами, повідомленими суддею Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5.

Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у місті Києві від 17 вересня 2024 року

ОСОБА_5 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0002150, копію якої отримано 25 вересня 2024 року 09 год. 40 хв.

На підставі викладеного заявляю самовідвід у зв`язку з тим, що мене, суддю Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5, визнано потерпілою у кримінальному провадженні

№ 0002150 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 376 Кримінального кодексу України за фактами, повідомленими суддею Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5.

Підстави для відводу (самовідводу) суді визначені статтею 36 ЦПК України.

Згідно пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом частини першої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях

36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Самовідвід - це особиста заява судді про самоусунення від участі у розгляді даної справи. Заявлення самовідводу є обов`язком судді, який він має виконати, як тільки йому стають відомі обставини, що є підставою для відводу.

Вимоги щодо форми самовідводу судді процесуальним законом не передбачені, відтак для оформлення самовідводу складом суду достатнім, зокрема, може бути зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно статті 36 Цивільного процесуального кодексу України та з урахуванням вимог статті 260 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною дев`ятою статті 40 ЦПК України встановлено, що питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

У відповідності до висновку № 3 Консультативної ради Європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільнені від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» найголовніше - це довіра, яку у демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» (заява № 33949/02), від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно із об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року).

Так у рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене вище, з метою уникнення зі сторони учасників даної справи сумнівів щодо неупередженості судді, яка розглядатиме дану справу, вважаю за доцільне і необхідне заявити самовідвід, оскільки суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5 визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 0002150 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 376 Кримінального кодексу України за фактами, що викладені у заяві позивача ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заявлений суддею Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5 самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду міста Києва Хромову Олену Олександрівну від розгляду цивільної справи № 755/5149/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Матеріали цивільної справи № 755/5149/24 передати до Відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Дніпровського районного суду міста Києва для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова