1Справа № 335/744/24 2/335/1043/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Романько О.О.,

за участі секретаря судового засідання Гутник Є.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача (в режимі відеоконференції) адвоката Кравця О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: вул. Перемоги, буд. 107Б, м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» з позовною заявою про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог через наявність арифметичних помилок у довідці виданій 08.12.2023 відповідачем, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 86 197,42 грн., з яких 67 000 заборгованість з заробітної плати та 19 197,42 грн. компенсація за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 01.12.2023 по день ухвалення рішення суду з розрахунку середнього заробітну в розмірі 220,66 грн. з виключення сум відрахування на податки та збори, а також понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначала, що з 03.03.2006 по 30.11.2023 перебувала в трудових відносинах з АТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ». Наказом Товариства від 29.11.2023 за № 78/к/тр її було звільнено з посади 30.11.2023 за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. За період з 01.02.2023 по 30.11.2023 позивачеві своєчасно не виплачувалась заробітна плата, що підтверджувалося довідкою про стан розрахунків № 10 від 08.12.2023.

Враховуючи те, що розрахунок з позивачем своєчасно у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, відповідачем не здійснено, відповідач зобов`язаний на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2023 по день ухвалення рішення суду.

З наведених підстав просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в особі представника адвоката Кравця О.О. з урахуванням відзиву на позов та заперечень на відповідь на позов, де було встановлено наявність арифметичної помилки в довідці, наданій підприємством щодо визначення загальної заборгованості перед позивачем, позов визнав частково, а саме в частині виплати заборгованості із заробітної плати розміром 69 388,92 грн..

Також, просив враховати, що з 24.02.2022 в Україні діє правовий режим воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною, а також враховуючи ситуацію у м. Запоріжжі, де відбувались постійні обстріли та зруйновано об`єкти інфраструктури, керівництвом АТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» було прийнято рішення про простій. Тому відповідач не мав можливості належним чином здійснювати свою господарську діяльність та, відповідно, виконувати свої зобов`язання зі своєчасної виплати заробітної плати. Посилаючись на ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вважав, що відповідача може бути звільнено від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці.

Також зазначив, що відповідачем були понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката розміром 10000 грн., питання щодо розподілу яких просив вирішити судом. Вказав, що докази на підтвердження таких витрат ним будуть надані в порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 28.02.2024 на 13:00 год.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Вважала, що нею фактично не було збільшено позовні вимоги, а лише проведено підрахунки з огляду на наявність арифметичних помилок допущених відповідальною особою відповідача при наданні їй довідки про наявну заборгованість та невірним вирахуванням середнього заробітку.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині суми заборгованості по заробітній платі. Також погодився, що дійсно первинна довідки про заборгованість з заробітної плати від 08.12.2023 мала арифметичні помилки, тому дійсно розмір середньої заробітної плати становить 220,66 грн. В іншій частині вимог позовної заяви просив відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позов та запереченнях.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що сторони перебували у трудових правовідносинах з 03.03.2006, що підтверджується копіями відповідних сторінок трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 дата заповнення 20.07.1984 (а.с. 10-18).

Відповідно до наказів відповідача за період з 30.01.2023 по 30.10.2023 «Про відновлення дії трудових договорів працівників у лютому 2023 в умовах воєнного стану з позивачем ОСОБА_1 щомісячно на повний місяць відновлювали дію трудового договору з оплатою праці згідно зі штатним розписом (а.с. 66-85).

Відповідно до копії наказу № 78/к/тр від 29.11.2023 ОСОБА_1 була звільнена з посади прибиральника службових приміщень групи господарського забезпечення ТИТАНПроекту адміністративно-господарського відділу з 30.11.2023 за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 5, 86).

Відповідач АТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» своєчасно не виплачував позивачеві заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Наявність та розмір заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 підтверджено виправленою довідкою АТ «ІНСТИТУ ТИТАНУ» станом 20.02.2024, відповідно до якої заборгованість по заробітній платі за період лютий 2023 року - листопад 2023 року станом на 20.02.2024 склала 69 388,92 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів (а.с. 104).

Наявність та розмір вказаної заборгованості відповідачем не заперечується, про що представником відповідача зазначено у відзиві на позов та запереченнях.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, з`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони перебували в трудових правовідносинах, але в порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст. ст. 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» відповідач з лютого 2023 року і до теперішнього часу не виплачує позивачу нараховану за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року заробітну плату, у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 69 388,92 грн. (без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає таке.

За змістом частини першої ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України (в редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Враховуючи, що у день звільнення з ОСОБА_1 не було проведено розрахунку з боку АТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» відповідно до ст. 116 КЗпП України, тому у даному випадку наявні підстави для застосування до відповідача встановленої ст. 117 КЗпП України відповідальності у вигляді сплати на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але не більше як за 6 місяців.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (зі змінами), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Представником відповідача зазначено у відзиві та запереченнях щодо розрахунку середнього заробітку.

Як було встановлено, то попередні розрахунки, які наведені у довідці виданій підприємством від 08.12.2023, містилися арифметичні помилки.

При цьому, сторонами не заперечувалося, що в листопаді 2023 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 6700 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 19 197,42 грн. При цьому у відзиві стверджувалося, що позивачу було фактично сплачено за січень 2023 року заробітну плату в розмірі 5393,50 грн. та в листопаді 2023 року компенсацію з невикористаної відпустки в розмірі 18 234,33 грн. Через це суд дійшов висновку, що із-за наявності арифметичної помилки, позивач фактично недоотримала компенсації на суму 963,09 грн. і її право в цьому випадку підлягає захисту, про що також вона зазначала у своїй відповіді на відзив (а.с. 44).

Принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду; вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких вихід обґрунтований (мотивований) судом у рішенні.

Оскільки в цій частині про порушення своїх прав зазначала сама позивач, а також представник відповідача надавав пояснення і щодо цього питання та відобразив свою позицію у відповіді на позов, тому суд вважає, що може в цій частині вийти на межі позовних вимог задля повного захисту прав та інтересів позивача.

Також, з урахуванням вимог п. 8 вказаного Порядку та ст. 117 КЗпП, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.12.2023 по 11.04.2024 становить 29 347,78 грн. (220,66 грн. х 133 дні).

Поряд з цим, суд вважає непереконливими доводи представника відповідача, що заборгованість зі сплати заробітної плати виникла у зв`язку із простоєм підприємства, оскільки наданими АТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» наказами про відновлення дії трудових договорів працівників в умовах воєнного стану за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року (з урахуванням позовних вимог) підтверджується, що ОСОБА_1 залучалась до роботи протягом цього періоду повний місяць. Відповідними наказами АТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» підтверджується, що фактично простій мав місце з 25.02.2022 до 27.05.2022 (а.с. 46-52). Отже, обставини неможливості своєчасної виплати заробітної плати ОСОБА_1 після 27.05.2022 і до моменту її звільнення 30.11.2023, які можуть бути визнані поважними, на думку суду, відповідачем не доведені.

Також, у справі відсутні докази про зміну в організації роботи підприємства після припинення трудових відносин з ОСОБА_1 Відповідач дійсно розташований у місті Запоріжжі, але останнє не перебуває в окупації. Доказів фактичного припинення виконання своїх статутних обов`язків у зв`язку із введенням військового стану відповідач суду не надав. Навпаки, з пояснень представника відповідача встановлено, що підприємство наразі залучається до замовлень оборонного призначення.

Саме по собі посилання на введення воєнного стану, без зазначення конкретних обставин та без підтвердження належними та достовірними доказами неможливості виконання обов`язку із виплати заробітної плати не звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. При цьому, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.1-7.1, яким визнано військову агресію Росії проти України форс-мажорною обставиною, на переконання суду, носить інформаційний характер та виходячи із його змісту може бути застосований у господарсько-правових зобов`язаннях, а не у трудових правовідносинах.

Також суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, оскільки дана постанова стосувалась застосування норми ст. 117 КЗпП України у попередній редакції, якою розмір стягнення не обмежувався певними часовими періодами. На даний час ст. 117 КЗпП України передбачає можливість стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не більше як за 6 місяців. При цьому, заявлений до стягнення позивачем розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку є співмірним із розміром заборгованості та не перевищує її.

Відтак, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.12.2023 по день ухвалення рішення суду.

Окрім того, на підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовними вимогами майнового характеру (щодо яких позивач звільнена від сплати судового збору) 1211,20 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які судом задовольняються, розміром 1211,20 грн.

Крім того, в порядку п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу та встановити строк для подання сторонами доказів на підтвердження зазначених витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період лютий 2023 року - листопад 2023 року в розмірі 69 388 (шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 92 копійки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2023 року по 11 квітня 2024 року включно в розмірі 29 347 (двадцяти дев`яти тисяч триста сорок сім) гривень 78 копійок, за період з 03 березня 2020 року по 30 листопада 2023 року в розмірі 963 (дев`ятсот шістдесят три) гривень, 09 копійок недоплаченої компенсації за невикористану відпустку, а всього стягнути 99 699 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок (без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору розміром 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІНСТИТУТ ТИТАНУ» судовий збір у дохід держави розміром 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Призначити судове засідання для вирішення питання про понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу на 19 квітня 2024 року на 14:00 год.

Встановити строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу до 18 квітня 2024 року включно.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2024 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Акціонерне товариство «ІНСТИТУТ ТИТАНУ», , адреса місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 180, м. Запоріжжя, 69035.

Суддя: О.О. Романько