24.09.2024 227/2065/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 вересня 2024 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Кошлі А.О.,

за участі секретаря судового засідання Добрелі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний договір №4605460 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом Nо53-ОД від 16.01.2020, та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ry/documents. За умовами договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10 000 грн строком на 30 днів до 11.09.2021 зі сплатою відсотків, який підписано одноразовим ідентифікатором «М670854». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у розмірі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

25.05.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги було повідомлено відповідача шляхом відправлення на електронну пошту повідомлення.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 10000 грн - тіло кредиту, 22800 грн - нараховані проценти за користування кредитом, а всього 32800 грн. У зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32800 грн, інфляційні втрати в розмірі 11250,4 грн, три відсотки річних в розмірі 2499,09 грн та понесені судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 15.08.2024 відкладено судове засідання та витребувано інформацію за клопотанням представника позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Від відповідача жодних заяв до суду не надходило, відзиву відповідачем подано не було.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.08.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4605460 про надання споживчого кредиту.

Згідно п. 1.3, 1.4 договору: сума кредиту склала 10000 гривень. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту та сплата процентів вказується у графіку платежів що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п.1.5 договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Згідно п.10.6 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім в ІТС Товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (а.с.38).

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М670854» (а.с.31-40).

Суд відзначає ту обставину, що Паспорт споживчого кредиту/Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), які містили в собі, серед іншого, умови про суму кредиту 10000 грн, строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, розмір стандартної процентної ставки 1,90% в день, розмір зниженої процентної ставки 0,57% в день, також були підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М670854» 12.08.2021 року о 04:55:53 (а.с.25-29).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 12.08. 2021 року кредит в сумі 10000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №5847-ВП від 26.05.2022 (а.с.58).

Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 28.08.2024 р., наданої на виконання вимог ухвали суду від 15.08.2024 р., банківська картка № НОМЕР_2 емітована банком на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та 12.08.2021 р. на картковий рахунок № НОМЕР_2 здійснено переказ коштів у сумі 10000,00 грн (а.с.151).

11.09. 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору, Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Відповідно до п. 4.3.1 договору, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2-4.2.4 договору.

ТОВ «Авентус Україна» листом від 12.09.2021 року повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитом, відповідно до п.4.3.1 кредитного договору строк кредиту продовжено на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль (а.с.128-129).

25 травня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.97-105).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022 р. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4605460, в загальному розмірі 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 22800,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення (а.с.42).

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав, загальна заборгованість позичальника, яку просить стягнути ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 32800,00 грн, що складається із суми кредиту - 10000,00 грн, суми процентів за користування кредитом - 22800,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.43-57).

У змісті самої позовної заяви представником позивача також наведено здійснений ним розрахунок: суми індексу інфляції за час прострочення відповідачем ОСОБА_1 кредитного зобов`язання за період: за грудень 2021 р.- 196,8 грн, за 2022 р. 8724,8 грн; за 2023 р. 1672,8 грн; за січень 2024 р.- 131,2 грн; за лютий 2024 98,4 грн, за березень 2024 р.- 164 грн; за квітень 2024 р. 65,6 грн; за травень 2024 р. 196,8 грн., в загальному розмірі складає 11250,4 грн. Також, суми трьох процентів річних від простроченої суми відповідачем ОСОБА_1 кредитного зобов`язання за період з 11.12.2021 по 25.06.2024 в загальному розмірі 2499,09 грн.

Із врахуванням встановленого вище суд вважає, що в першу чергу слід вирішити питання наявності у позивача права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторонни клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язанняклієнта перед фактором.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З наведеного вище договору факторингу слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшли всі права кредитора за договором №4605460 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 р.

Щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором суд зазначає про таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Частиною першою статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановивши підписання електронним підписом договору №4605460 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 р., яким визначено порядок та умови надання кредиту, ОСОБА_1 погодилась та підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована нею 12.08.2021 року одноразовим ідентифікатором «М670854». Договір №4605460 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 містить персональні дані відповідача, зокрема, її номер картки платника податків, паспортні дані, дані про зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також до договору №4605460 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 р. додано паспорт споживчого кредиту, який містить розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, який також підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М670854».

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами.

Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ ФК «Фінтраст Україна» наддало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості за ним перед позивачем.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом також не встановлено.

Ураховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом із нарахованими процентами за користування кредитом вчасно не повернув, внаслідок чого виникла спірна заборгованість, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками з відповідача на користь ТОВ ФК «Фінтраст Україна».

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем був викладений відповідний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Тому вимоги позивача є законними.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання не здійснюється.

Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України, у зв`язку з чим протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 23.02.2022 року по травень 2024 року та 3 % річних за період з 23.02.2022 по 25.06.2024.

Тому, перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку, суд не може з ними погодитись.

Враховуючи наведене у позивача право на нарахування 3% та інфляції, відповідно до ст.625 ЦК України виникло за період з 11.12.2021 по 23.02.2022.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних підлягають задоволенню лише за період з 11.12.2021 по 23.02.2022.

Інфляційні втрати за зазначений період складають 1 160,56 грн, виходячи із розрахунку ( 32800,00 грн (сума боргу) ? 103,5383% (сукупний індекс інфляції)/ 100% - 32800,00 грн (сума боргу) =1 160,56 грн).

Три проценти річних за зазначений період складають 202,19 грн, виходячи із розрахунку (32800*3%):100*75:365=202,19.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №4605460 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 р. в розмірі 32800,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 160,56 грн та 3% річних у розмірі 202,19 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вказує, що у відповідності до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1777,80 грн (2422,40х73,39%:100%).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України, вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн, що підтверджується договором №28/03-2024 про надання правової допомоги від 28.03.2024, який укладений між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ «ФК«Фінтраст Україна», ордером серії АІ №1636346 від 21.06.2024, звітом про надання правничої (правової) допомоги згідно Договору №28/03-2024 від 28.03.2024, платіжною інструкцією від 26.06.2024 №5470 щодо сплати за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви адвокату Городніщевій Є.О. на суму 10 000 грн.

Проаналізувавши матеріали справи і вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховує, що співмірність цих витрат відповідачем не спростовано, а тому вважає, обґрунтованим стягнення витрат за надання правничої допомоги, які поніс позивач, у зв`язку з чим, дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна»

Керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 530, 625, 626, 628, 629,1048-1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» (ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за договором № 4605460 про надання споживчого кредиту від 12.08.2021 р. в розмірі 32800,00 грн (тридцять дві тисяч вісімсот гривень 00 копійок), а також інфляційні втрати у розмірі 1 160,56 грн. (одна тисяча сто шістдесят гривень 56 копiйок), три відсотки річних у розмірі 202,19 грн. (двісті дві гривні 19 копiйок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» () витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1777,80 грн (одна тисяча сімсот сімдесят сім гривень 80 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна», , місцезнаходження за адресою: 03150, м.Київ, вул.Загородня, буд.15, офіс 118/2.

Представник позивача: Городніщева Єлизавета Олегівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/3145 від 18.05.2023, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Суддя А.О. Кошля

24.09.24