Єдиний унікальний номер 341/1352/24
Номер провадження 2/341/503/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 вересня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тязів-Агро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.

установив

Адвокат Лотоцький М. В. в інтересах позивачки ОСОБА_1 подав до суду позов останньої до ТзОВ «Тязів-Агро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.

У позові просить:

- визнати відсутнім права оренди земельної ділянки, загальною площею 0,6908 га, кадастровий номер :02:001:0536, яке знаходиться в оренді у ТОВ «Тязів-Агро»;

- стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що позивачці відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.11.2012 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,6908 га, кадастровий номер :02:001:0536, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території с. Вікторів Івано-Франківського району Івано-Франківської області. У жовтні 2020 року колишній секретар Вікторівської сільської ради Івано-Франківської області Ткачівська Г. В. діяла в інтересах ТзОВ "Тязів-Агро" та без згоди позивачки особисто склала та підписала від імені позивачки договір оренди та акт приймання-передачі відповідної земельної ділянки. Надалі ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. Позивачка намагалась розірвати договір оренди земельної ділянки, звертаючись в офіс відповідача, проте отримала відмову та пораду звернутись до суду. Другого примірника договору оренди земельної ділянки відповідач не надав.

Ухвалою суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 липня 2024 року, яке відкладено на 15 серпня 2024 року.

Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 вересня 2024 року.

У судове засідання 26 вересня 2024 року з`явилась позивачка та її представник.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в установленому законом порядку. Копію ухвали від 15 серпня 2024 року надіслано на офіційну зареєстровану адресу відповідача, яку представник отримав 22.08.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 30).

Відповідач повідомлявся неодноразово про розгляд справи, у судові засідання представник не прибував, заяв чи клопотань не подавав.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки, є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений, а документи йому вручені. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, зі згоди представника позивачки суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач повідомлений належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а представник позивачки не заперечує щодо заочного розгляду справи.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити.

Заслухавши позивачку та її представника, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до змісту державного акта на право власності на земельну ділянку позивачці належить земельна ділянка площею 0,6908 га, кадастровий номер :02:001:0536, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Вікторівської сільської ради Івано-Франківської області (а. с. 11).

Згідно з копією висновку експерта від 23 жовтня 2023 року № 1356/23-28 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000006 підтверджується, що підписи в графі «орендодавець» на двох примірниках договорів оренди землі від 29 жовтня 2020 року, площею 0,6908 га від імені ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням. Підписи в графі «орендодавець» на двох примірниках договорів оренди землі від 29 жовтня 2020 року, площею 0,6908 га від імені ОСОБА_1 , виконані ОСОБА_3 з ретельним наслідуванням (а. с. 32-37).

Відповідно до ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 0000006 закрито (а. с. 8-10).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України, ст.125 ЗК України договір оренди земельної ділянки є вчиненим із моменту його державної реєстрації.

Приписами ст. 16 Закону України "Про оренду землі» установлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.

Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

У пункті 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19, провадження № 14-49цс22, зазначено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону №1952-ІV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц, провадження № 61-34764св18).

Звертаючись до суду із позовом, представник позивачки вказує на те, що договір оренди землі позивачка не підписувала, що підтверджується висновком експерта від 23 жовтня 2023 року № 1356/23-28.

Таким чином, суд вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі текст договору був підписаний від імені орендодавця сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії, а саме ОСОБА_3 .

Отже, підписаний від імені позивачки договір оренди землі необхідно вважати неукладеним, оскільки договір оренди землі не був підписаний позивачкою, а ОСОБА_3 , зобов`язання сторін не виникли і, таким чином, у відповідача відсутнє право оренди земельної ділянки.

Будь-яких доказів, які б спростовували обгрунтованість позовних вимог, відповідач суду не надав.

З огляду на вищевикладене, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання відсутнім права оренди земельної ділянки підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а. с. 5).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд з дотриманням положень вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тязів-Агро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки задовольнити.

Визнати відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю «Тязів-Агро» права оренди земельної ділянки, загальною площею 0,6908 га, кадастровий номер :02:001:0536.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Тязів-Агро» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2024 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: с. Вікторів, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область;

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Тязів-Агро», місцезнаходження за адресою: вул. Калуська, 63 Ж, с. Залуква, Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ