Справа №345/4346/24
Провадження № 2/345/1100/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2024 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру призначених аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

адвокат Іванів О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір раніше призначених до стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. на дитину щомісячно. Стягнути з відповідача на користь позивачки 4660,00 грн. додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_3 та понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 (надалі позивачка) та ОСОБА_2 (надалі відповідач) перебували у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.03.2021 змінено розмір раніше призначених до стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання дочки, та постановлено стягувати аліменти в розмірі по 1800 грн. щомісячно на дитину. Проте фактично за усною домовленістю відповідач сплачує на утримання дочки сторін 2500 грн. В той же час, з часу присудження вищевказаного розміру аліментів, не зважаючи на добровільну сплату аліментів відповідачем по 2500 грн., змінилося матеріальне становище позивачки, збільшилися витрати на утримання дитини, що надає їй підстави для звернення до суду з даним позовом. На даний час дочка сторін перебуває на утриманні та вихованні позивачки. Дитина навчається у Калуському ліцеї № 10 м. Калуш у 4-Г класі. Вона подорослішала, має свої уподобання, свої особисті потреби. Дочка сторін потребує на себе більших витрат, зокрема, на придбання одягу, навчального приладдя, на організацію дозвілля, тощо. На даний час значно зросла собівартість промислових та продуктових товарів. Дитині необхідні одяг, харчі, тощо. Витрати на матеріальне утримання дочки сторін більші, а ніж ті, які були декілька років назад. Позивачка постійно намагається надавати дитині необхідне матеріальне забезпечення. Однак, на даний час, це надзвичайно складно здійснювати позивачці з врахуванням того розміру аліментів, який стягнуто з відповідача. Позивачка перебуває у шлюбі з іншим чоловіком і вона на даний час вагітна. Заробляти кошти в достатній кількості на утримання дочки сторін для позивачки є неможливим з причин вагітності. Дочка сторін відвідує музичну школу по класу бандури. Окрім того, дитина відвідує групу продовженого дня, гурткові заняття з паперової творчості, образотворчого мистецтва «Фантазія» та макраме. Ці заняття вимагають витрат на придбання іншого (додаткового) навчального приладдя, одягу, тощо. Відповідач хоч і сплачує аліменти, однак, як вважає позивачка, в недостатньому обсязі. Відповідач вважає, що розміру аліментів в 2500 гривень є достатньо з його боку для матеріального утримання дитини. Такими діями відповідач самоусунувся від надання своїй же дитині належного матеріального утримання. Відповідач проживає сам. Інших утриманців у нього немає. Відповідач є здоровою особою та має можливість заробляти кошти і в належній мірі забезпечувати дочку сторін ОСОБА_3 . За таких обставин позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в збільшеному розмірі, який повинен становити не менше 4000 гривень.

Окрім того з відповідача також необхідно стягнути витрати на оплату додаткових витрат, якими є витрати за лікування дочки сторін по стоматології. Так, через проблеми із зубами позивачка вимушено зверталася за медичною допомогою до стоматологів стоматології « ОСОБА_4 ». На лікування у стоматолога позивачка витратила грошові кошти в сумі 9320,00 грн. Тому з відповідача слід стягнути половину вже понесених коштів на оплату за лікування дочки сторін, що складає 4660 гривень.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якій у позові про збільшення розміру аліментів просить відмовити, а щодо стягнення додаткових витрат задоволити. Окрім цього, просить зменшити витрати на правову допомогу.

Свій відзив мотивує тим, що з даним позовом він погоджуюся частково, оскільки обставини, викладені в позовній заяві позивачкою, не відповідають дійсності. Він не заперечує, що зобов?язаний утримувати та виховувати свою малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому від своїх обов?язків не відмовляється. З 2018 року сплачує аліменти, не маючи заборгованості і вже втретє позивачка збільшує розмір аліментів. В 2021 році стягнення аліментів було збільшено з 1500 грн. до 1800 грн. Однак вони домовилися з ОСОБА_5 , що він буде сплачувати на утримання дочки 2500 грн. з врахуванням і продовженого дня, і відвідування музичної школи та іншого. Відповідачка заявила, що цих коштів буде достатньо. А будь-які додаткові витрати будуть узгоджувати між собою додатково. Незважаючи на свою вагітність, позивачка також повинна утримувати їхню дитину. Якщо він сплачує аліменти в розмірі 2500 грн., і стільки ж позивачка витрачає на дочку, то це достатній дохід для 9-річної дитини. Позивачкою не обгрунтовані підстави, на які вона посилається, та не надано доказів, на підставі яких, на думку позивачки, необхідно змінити розмір аліментів у заявленому розмірі, тому вважає, що в позові слід відмовити. На даний час, він не має постійного місця праці, сталого заробітку, працює на тимчасових роботах, маючи невеликі заробітки, де більша частина коштів йде на сплату аліментів. Тому збільшення розміру аліментів з 2500 грн. до 4000 грн. щомісячно є для нього значно великою сумою і подальша сплата аліментів в такому розмірі, яку бажає отримувати позивачка, поставить його в скрутне матеріальне становище.

Що стосується додаткових витрат він згідний сплатити суму 4660 грн., однак, вважає, що позивачка повинна з ним узгоджувати надалі додаткові витрати у великих розмірах. Позов в частині стягнення судових витрат, зокрема, за послуги адвоката визнає частково. Він не може погодитися з сумою гонорару представника за складання позовної заяви та за визначення гонорару в цілому в сумі 6000 грн. Такий гонорар не є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 21.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.

02.09.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.08.2015 (а.с. 6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.03.2021 у справі № 345/598/21 ухвалено стягувати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.03.2021 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано. Після розірвання шлюбу змінено прізвище на дошлюбне ОСОБА_9 (а.с. 12).

ОСОБА_10 04.11.2023 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_12 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.11.2023 (а.с. 5).

Станом на 01.06.2024 у ОСОБА_2 відсутня заборгованості по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 345/598/21, що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів (а.с. 10)

ОСОБА_2 є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації права власності 12.09.2018, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2024 (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 31 від 25.06.2024 ОСОБА_13 закінчила 2-Б клас Калуської дитячої музичної школи по класу бандури (а.с. 13).

Згідно з довідкою № 01-23/234 від 25.05.2024 ОСОБА_6 навчається у 4-Г класі Калуського ліцею № 10. У 2023-2024 навчальному році відвідувала групу подовженого дня, гурткові заняття з паперової творчості, образотворчого мистецтва «Фантазія» та макраме (а.с 14).

Відповідно до виписки з протоколу ЛКК № 58 від 04.06.2024 позивачка вагітна (а.с. 15).

ОСОБА_6 встановлені рекомендації проведення лікування карієсу та виправлення патології прикусу, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 10.01.2024 (а.с. 16).

ОСОБА_6 було надано медичних послуг на загальну суму 9320,00 грн. (6650,00 + 500,00 грн. + 2170,00 грн.), що підтверджується актами виконаних робіт № 1/05.06.2024 від 05.06.2024, № 1/17.06.2024 від 17.06.2024 та № 1/019.06.2024 від 19.06.2024 (а.с. 18-19), та позивачка здійснила оплату вказаної суми, що стверджується відповідними фіскальними чеками (а.с. 20-31).

Відповідач ОСОБА_2 з січня по серпень 2024 року переказував позивачці аліменти у розмірі по 2500,00 грн. щомісячно, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 28.08.2024.

Оцінка суду:

врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та позицію відповідача, висловлену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Щодо збільшення розміру аліментів.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7ст. 8 СК Українипередбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і вст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,00 гривень на місяць.

Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що з часу ухвалення судом 18.03.2021 рішення про стягнення аліментів в розмірі 1800,00 грн. її сімейне становище змінилося, зокрема, вона завагітніла, а тому не може в достатній мірі заробляти кошти на утримання доньки, що відповідно впливає на її матеріальне становище в сторону погіршення. Окрім цього, розмір утримання, якого потребує дитина, зріс, суми аліментів, яка визначена рішенням суду, на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови її життя, розвитку та харчування, з урахування захоплень, які має донька сторін та гуртків, що вона відвідує.

При цьому добровільна сплата відповідачем аліментів у більшому розмірі не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних витрат, які залежать виключно від волі відповідача.

Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки остання росте і потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано.

А тому, визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800,00 грн. щомісячно, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності не відповідають інтересам та потребам дитини.

Водночас, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі по 4000,00 грн. щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

З огляду на викладене, збільшуючи розмір стягуваних аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання доньки, матеріальне становище та сімейне становище сторін по справі, зокрема, зміну сімейного становища позивачки та погіршення її матеріального становища, вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, ріст її потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі 1800,00 грн. є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 2500,00 грн. щомісячно.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних норм вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20.

На підтвердження понесених додаткових витрат стороною позивачки надано консультативний висновок, акти виконаних робіт та фіскальні чеки про оплату вартості лікування малолітньої доньки сторін.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що витрати, понесені позивачкою, можна вважати додатковими, оскільки такі витрати викликані лікуванням дитини і є обов`язковими, а не добровільним волевиявленням матері, та остання надала належні докази про необхідність таких витрат.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати малолітню дитину, а також визнання в даній частині позову відповідачем, суд вважає, що з відповідача користь позивачки необхідно стягнути додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 4660,00 гривень.

Розподіл судових витрат:

позивачка від сплати судового збору за позовними вимогами про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд вважає, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути мінімальний визначений законом судовий збір у даній категорії справ за дві позовні вимоги у розмірі 2422,40 грн. (1211,20 грн. х 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, часткове задоволення позовних вимог, викладені обставини та складність справи, яка є малозначною, та, як наслідок, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зокрема, беручи до уваги, що єдиним процесуальним документом, складеним в рамках даної справи, є позовна заява, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 3000,00 грн. як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру призначених аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з виконавчим листом, виданим Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області на підставі рішення суду від 18.03.2021 в цивільній справі № 345/598/21, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми по 1800,00 (одна тисяча вісімсот) гривень до твердої грошової суми по 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за підставі рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області суду від 18.03.2021 в цивільній справі № 345/598/21.

Виконавчий лист у справі за № 345/598/21 за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4660,00 (чотири тисячі шістсот шістдесят) гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 (три тисячі) гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: