ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7695/24 Справа № 234/442/22 Суддя у 1-й інстанції - Кіблицька Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, та просив ухвалити рішення, яким стягнути в рахунок відшкодування шкоди з ТОВ СК "Альфа-Гарант" 47500,00 грн. та з ОСОБА_2 66678,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 вересня 2021 року приблизно о 20 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 рухаючись на транспортному засобі "ВАЗ 21099" державний номер НОМЕР_1 в м. Краматорськ, Донецька обл. по вул. О. Тихого скоїв зіткнення з автомобілем "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився на перехресті в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортний засіб "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

За відсутності спору, щодо обставин ДТП та особи винуватця ДТП ОСОБА_2 , було прийнято рішення про складання повідомлення про ДТП (Європротокол). З цією метою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місця ДТП 24.09.2021 року розпочали оформлення ДТП, завершення якого було здійснено 25.09.2021 року. Повідомлення було направлено до страхової компанії "Альфа-Гарант", з якою у ОСОБА_2 було укладено договір страхування. Страхова компанія листом від 11.11.2021 року відмовила позивачу у страховому відшкодуванню з посиланням на залишення сторонами місця ДТП, що не відповідає фактичним обставинам події ДТП та його оформленню. 13.11.2021 року позивачем було направлено скаргу на страхову компанію до МТСБУ. МТСБУ листами від 26.11.2021 року та 08.12.2021 року повідомило позивача про направлення рекомендацій страховій компанії ТДВ СК "Альфа-Гарант" та запропоновано переглянути прийняте рішення. Станом на 11.01.2022 року відшкодування не проведено. Відповідно до висновку про оцінку № 21-427 від 22.12.2021 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 становить 109678,85 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задоволено.

Стягнено з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля, пошкодженого у наслідок ДТП у розмірі 47500,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля, пошкодженого у наслідок ДТП у розмірі 66678,85 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із судовим рішенням, представник ТОВ СК «Альфа-Гарант» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ СК «Альфа-Гарант», а також стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатами дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (електронний європротокол). Відповідно до відомостей, що містяться в електронному протоколі, який був складений 25.09.2021 року о 16-47 год., а сама дата та час скоєного ДТП - 24.09.2021 року о 20-00 год., тобто водії транспортних засобів між якими сталася ДТП до складення електронного європротоколу покинули місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушили п. 33.2 ст. 33 Закону України "про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою встановлено, що водії транспортних засобів лише після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.09.2021 року приблизно о 20 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 рухаючись на транспортному засобі "ВАЗ 21099" державний номер НОМЕР_1 в м. Краматорськ, Донецька обл. по вул. О. Тихого скоїв зіткнення з автомобілем "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився на перехресті в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортний засіб "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. За відсутності спору, щодо обставин ДТП та особи винуватця ДТП ОСОБА_2 , було прийнято рішення про складання повідомлення про ДТП (Європротокол). З цією метою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на місця ДТП 24.09.2021 року розпочали оформлення ДТП, завершення якого було здійснено 25.09.2021 року. Повідомлення було направлено до страхової компанії "Альфа-Гарант", з якою у ОСОБА_2 було укладено договір страхування. Страхова компанія листом від 11.11.2021 року відмовила позивачу у страховому відшкодуванню.

Відповідно до висновку про оцінку № 21-427 від 22.12.2021 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 становить 109678,85 грн.

Страховиком, а також ОСОБА_2 в порушення норм чинного законодавства не виплачено страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок ДТП, а тому суд дійшов вірного висновку про те, що з ТДВ СК "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 47500 грн. (50000,00 грн. - 2500 грн. франшизи = 47500,00 грн.) та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за надану шкоду внаслідок ДТП у розмірі 62178,85 грн. (109678,85 грн. - 47500,00 грн. + 2500 грн. франшиза + 2000,00 грн. витрати на проведення оцінки = 66678,85 грн.)

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 29 вказаного Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.п.34.1-34.3. ст.34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

При цьому, за приписами ч.ч.1, 2 п.33.2 ст.33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Системне тлумачення положень пункту 33.2 статті 33 Закону та пункту 1.7 статті 1 Закону, дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про ДТП, за наявності умов, визначених пунктом 33.2 Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні пункту 1.7 статі 1 Закону, тобто, кожен із яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 204/3413/16-ц, від 21 листопада 2018 року № 336/851/17, від 20 лютого 2019 року № 490/6534/15-ц.

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.

Європротоколом можна скористатися при умовах, коли: у ДТП немає фізично постраждалих людей чи людей, які загинули; обидва учасники не мають претензій щодо вживання наркотичних, алкогольних або лікарських засобів; обидва учасники згодні з обставинами події; одна із сторін визнала свою провину; обидва учасники мають бути забезпечені полісами ОСАЦВ (автоцивілки); сума матеріального збитку не повинна перевищувати максимальний розмірів, затверджений Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

Отже, при оформленні європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

В силу вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно висновку про оцінку № 21-427 від 22.12.2021 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 становить 109678,85 грн., та апелянтом дана сума не спростована.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що водії покинули місце дорожньо-транспортної пригоди до складання європротоколу не беруться до уваги, оскільки нічим не підтверджені.

У відповідності до пунктів 33.1, 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається із матеріалів справи, то позивачем - ОСОБА_1 виконані вказані вимоги Закону, однак страховик листом від 11 листопада 2021 відмовив позивачу у страховому відшкодуванні у зв`язку із залишенням місця ДТП, навіть не направивши представника страхової компанії для огляду пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

При цьому, за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованих висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: