Справа № 577/4466/24
Провадження № 2/577/1257/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Потій Н.В.,

за участі секретаря Подейко Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепловодпостач» до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 15220,31 грн,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Тепловодопостач» звернулося до Конотопського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Тепловодпостач» основну заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 13589,88 грн., що виникла за період з жовтня 2022 року по квітень 2024 року включно, а також пеню у сумі 342,83 (триста сорок дві грн. 83 коп.); - 3% річних 386,29 грн. (триста вісімдесят шість грн.); інфляційні втрати у сумі 901,31 грн. (девятсот одна грн. 31 коп.)

У відзиві на позов ОСОБА_3 повідомив, що має у власності ціле вбудоване приміщення продовольчого магазину по АДРЕСА_1 , магазин має окремий вихід та опалюється власним котлом (а.с. 108-111).

19 вересня 2024 року ОСОБА_3 додатково повідомив, що ціле вбудоване приміщення продовольчого магазину по АДРЕСА_1 належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вважала, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства Конотопським міськрайонним судом.

Представник відповідача висловив думку про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства і підсудна Господарському суду Сумської області. Водночас заявив про необхідність стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, підтвердження яких буде надане суду згодом.

Вислухавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та наявні правові підстави для закриття провадження у цивільній справі, виходячи з наступного.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 з 14.02.2008 року є власником цілого вбудованого приміщення продовольчого магазину по АДРЕСА_1 (а.с. 14 15).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.09.2024, ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 06.12.1997 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Види діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний), 56.30 Обслуговування напоями, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 140).

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Так, відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності за умови, що такі спори за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «ФОП» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Правовий статус ФОП надає людині з повною цивільною дієздатністю право займатися підприємницькою діяльністю. Набуття такого статусу не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

В залежності від правового статусу фізичної особи та ФОП залежить вирішення питання про юрисдикційність спору саме, який статус у спірних правовідносинах має відповідач.

Тобто для встановлення факту користування відповідачем нежитловим приміщенням, яке належить йому на праві власності з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності ним як ФОП, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19), підстав для відступу від нього не вбачається.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 з 06.12.1997 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення, а саме ціле вбудоване приміщення продовольчого магазину по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_3 використовує під час здійснення підприємницької діяльності, тому у правовідносинах стосовно обслуговування цього приміщення ОСОБА_3 виступає в якості фізичної особи-підприємця.

Враховуючи вищевикладене, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що вказані взаємовідносини виникли між сторонами, які є суб`єктами господарювання.

Згідно п.1 ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки суд встановив, що позивач пред`явив позов до фізичної-особи підприємця, який використовує нежитлове приміщення а саме ціле вбудоване приміщення продовольчого магазину по АДРЕСА_1 , для здійснення належним чином зареєстрованої підприємницької діяльності, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.258, ч.6 ст.259 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепловодпостач» до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 15220,31 грн. у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом ухвали, в електронній формі, на офіційному вебпорталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 25 вересня 2024 року.

СуддяН. В. Потій