Справа №: 343/1793/24
Провадження №: 2/343/596/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря судового засідання Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернувшись 12.08.2024 , в Долинський районний суд з позовною заявою до Вигодської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, просить ухвалити рішення, яким:

встановити факт не проживання ОСОБА_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 ;

визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 275.6 кв. м., житловою площею138.9 кв. м., допоміжною 136.7 кв. м. ( літ. А), літньої кухні ( літ. Б), навісу (літ. Г), стодоли ( літ. Е), стайні ( літ. Ж), сараю ( літ. К), вбиральні ( літ. Л), погребу ( літ. М), криниці, огорожі, воріт, огорожі, огорожі ( №№ 1. 2. 3. 4. 5), як самочинного збудовані та реконструйовані, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама, ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, який посвідчений 22 лютого 2013 року О.М. Рудевич, секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за Р/Н НОМЕР_1 , згідно з яким мама, ОСОБА_3 зробила таке розпорядження: належних їй 3/4 частини будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 , іншу належну їй 1/4 частину будинковолодіння за вказаною адресою, вона заповіла ОСОБА_2 . Цей заповіт не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до довідки №29 від 03 лютого 2022 року, виданої Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради, згідно запису в погосподарській книзі №6 за 1996 - 2000 рр, особовий рахунок № НОМЕР_2 за господарством її діда, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувалося 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Разом з ним на момент його смерті у житловому будинку були

зареєстровані та проживали дружина - ОСОБА_5 , по день смерті, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_3 по день смерті, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як зазначено в довідці Шевченківського старостинського округу Вигодської селищної ради №30 від 03 лютого 2022 року на день смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована дочка ОСОБА_3 по день смерті, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 набула право власності на 3/4 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті свого батька, ОСОБА_4 та своєї матері ОСОБА_5 .

Інша 1/4 частка житлового будинку за вказаною адресою належить її матері, ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_6 секретарем Шевченківської сільської ради Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за №67.

Отже, мама ОСОБА_3 була власником цілого будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Вона, ОСОБА_1 , дочка спадкодавці, є спадкоємцем за заповітом на 3/4 часток спадкового нерухомого майна, та спадкоємцем за законом на 1/4 частку спадкового майна - будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Вона прийняла спадщину, оскільки на день смерті матері постійно разом з нею проживала, про що свідчить довідка Шевченківського старостинського округу Вигодської селищної ради №31 від 03 лютого 2022 року, з якої вбачається, що на день смерті матері разом з мамою була зареєстрована також її дочка ОСОБА_2 , однак фактично по місцю реєстрації не проживала. Факт її не проживання на день смерті матері підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 23 липня 2024 року.

У зв`язку з тим, що інший спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину, вона одержує право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги.

24 грудня 2013 року державним нотаріусом Белей Е І. Долинської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №233/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

11 лютого 2022 року вона звернулася до ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона не може надати нотаріусу документ, який посвідчує право власності спадкодавиці на належне їй нерухоме майно. Зазначено також, що відповідно до довідки Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації №194 від 31 липня 2023 року житловий будинок літ. А та сарай літ. К зведено у 2008-2009 роках без дозвільних документів. З тих підстав нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №69/02-31 від 02 травня 2024 року.

Їй відомо, що старий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами будуватись дідусем та бабусею, а новий житловий будинок, сарай зводився, проводилась реконструкція стодоли та стайні її батьками та бабусею на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.13 га, яка на підставі рішення 13 сесії 21 скликання Шевченківської сільської ради від 21 грудня 1993 року надані у приватну власність: ОСОБА_4 площею 0.11 га, ОСОБА_3 - площею 0, 02 га, що вбачається з архівного витягу архівного відділення №2 Калуськогої РДА за №82/04-02/0-1 від 29.04.2024. Якихось дозвільних документів на їх будівництво нею не знайдено.

Таким чином, будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відбулося спадкодавцями на відведеній для цієї мети земельній ділянці, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано в експлуатацію, тому до неї, як спадкоємця, переходить право забудівників на оформлення будинку та будівель за вказаною адресою у встановленому законом порядку і отримання на її ім`я документів, що посвідчують право власності.

05.08.2024 на її, позивачки, замовлення було виготовлено Звіт про проведення технічного

обстеження щодо стану будівельних конструкцій об`єктів нерухомого майна за вказаною адресою експертом ОСОБА_8 ( свідоцтво № НОМЕР_3 від 03 серпня 2023 року. Кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №002598 від 17.07.2013, реєстрація в реєстрі атестованих осіб 17.07.2013 за №2481).

Згідно даного звіту, опис технічного стану конструктивних елементів самочинно збудованого житлового будинку (літ .А), та сараю (літ. К). та реконструйованої стодоли літ. Е, стайні ( літ. Ж), конструктивна міцність та експлуатаційна надійність всіх основних несучих та огороджувальних конструкцій знаходяться в нормальному стані, та встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку загальною площею 275.6 кв. м., житловою площею 138.9 кв. м., допоміжною 136.7 кв. м. ( літ. А), літньої кухні ( літ. Б), навісу (літ. Г), стодоли ( літ. Е), стайні ( літ. Ж), сараю ( літ. К), вбиральні ( літ. Л), погребу ( літ. М), криниці, огорожі, воріт, огорожі, огорожі ( №№ 1.2. 3. 4. 5) за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 не порушує права інших осіб, та дане нерухоме майно відповідно до експертного висновку придатне для подальшої експлуатації (а.с.1-6).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 цивільна справа № 343/1793/24 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщинипередана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.51).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1793/24 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Призначено підготовче судове засідання.

У вказаній ухвалі визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Роз`яснено відповідачам, що згідно ст. 193 ЦПК України, вони мають право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.52).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Оленин О.Ф. ( ордер серії АТ №1076735 а.с.48) в підготовче судове засідання не з`явилися, хоч про дату час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.

Позивачка ОСОБА_1 подала додаткові пояснення , в яких зазначила, що у зв`язку з тим, що інший спадкоємець за заповітом, відповідачка ОСОБА_2 , не прийняла спадщину, так як на день смерті матері постійно разом з нею не проживала, лише формально була зареєстрована і протягом шести місяців від дня смерті матері не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона виключається з кола спадкоємців як за законом , так і за заповітом, а тому до неї, позивачки, як спадкоємця за заповітом, переходить частка у спадщині, яку мала прийняти за заповітом відповідачка ОСОБА_9 , що узгоджується з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7, де вказано, у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК ( 435-15 ), відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Усі інші доводи та аргументи щодо підставності позовних вимог наведені нею в позовній заяві, які з урахуванням додаткових пояснень , просить суд взяти до уваги та схвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Розгляд справи, призначеної до слухання на 24.09.2024 року, просить проводити та завершити без представника позивача та позивача (а.с.61-62).

Представник позивачки - адвокат Оленин О.Ф. подала заяву, згідно якої просить справу №343/1793/24 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської с/р , ОСОБА_2 , про визнання права

власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини розглядати без позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує і просить задоволити. Не заперечує проти ухвалення рішення суду про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем (а.с.57).

Представник відповідача Вигодської селищної ради Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоч про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. В Долинський районний суд 04.09.2024 поступило клопотання, в якому представник відповідача просить розглянути справу №343/1793/24 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради , ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за відсутності представника Вигодської селищної ради за наявними в справі матеріалами (а.с.55).

Відповідачка ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання на повторний виклик не з`явилася, хоч про дату час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку. Подала заяву, згідно якої просить справу №343/1793/24 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської с/р та до неї про встановлення факту не проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно розглядати без неї. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Підтверджує те , що на час смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , вона не проживала разом з нею в АДРЕСА_1 , хоч формально була зареєстрована за цією адресою. Фактично вона проживає в АДРЕСА_2 . Вона не претендує на частину у спадщині після смерті матері і не заперечує проти визнання права власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_3 за сестрою ОСОБА_1 (а.с.56,59-60).

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заяви відповідачів про визнання позову не суперечать Закону, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав

фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто у даній частині ст. 315 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК. До таких умов віднесено: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні Постанови від 27.02.2019 у справі №471/601/17.

Відповідно до п. 2. постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392ЦК).

Згідно з ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1235 ЦК України , заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час

відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти,переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до п.п.5, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом.

У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК , відповідно до якої частка у спадщині,

яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, 12.11.1993 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір дарування про таке: ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар житлового будинку, що знаходиться в с.Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області розташований на присадибній земельній ділянці земель Шевченківської сільської Ради народних депутатів.

На даній присадибній земельній ділянці розташований дерев`яний житловий будинок критий шифером загальною площею 84 кв.м., житловою площею 40 кв.м. та надвірні споруди: стайня, стодола, літня кухня.

Цей житловий будинок, стайня, стодола, літня кухня належать дарителю ОСОБА_4 на підставі запису в погосподарській книзі №1 особовий рахунок НОМЕР_4 виконавчого комітету Шевченківської сільської Ради народних депутатів, що стверджується довідкою цього ж виконкому від 12.11. за №126 (а.с.20).

Виписка з погосподарської книги №34 видана Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради Івано-Франківської області від 07.02.2022 свідчить про те, що за згідно запису в погосподарській книзі №7 за 2016-2023 р.р. номер об`єкта погосподарського обліку 01-0523-5 за господарством ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 рахується частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.22)

Копія свідоцтва про смерть НОМЕР_5 підтверджує, що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.14).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 20.03.1991 секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №15, ОСОБА_4 , частину належного йому будинку, літню кухню, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів дочці, ОСОБА_3 , а другу частину будинку, стайню, стодолу заповів своїй дружині, ОСОБА_5 (а.с.21).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд розмежовує час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

01 січня 2004 року набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , то судом при розгляді даної справи по суті, застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року), які були чинні на день смерті спадкодавця.

Згідно з ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ст. 534 ЦК УРСР - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Положенням ст. 548 цього Кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Копія довідки №29, виданої Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради Івано-Франківської області від 03.02.2022 свідчить про те, що згідно запису в погосподарській книзі №6 за 1996-2000 р.р. особовий рахунок № НОМЕР_2 за господарством ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 рахувалася частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Гр. ОСОБА_4 на момент смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом із ним на момент його смерті у вище вказаному будинку були зареєстровані:

Дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по день смерті, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , по день смерті, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Зять - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , по день смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

ОСОБА_11 , 1979р.н., по 08.08.2003, вибув у Тюменську область;

ОСОБА_12 1984 р. н., по даний час.

Заповіт від імені ОСОБА_4 у Шевченківській сільській

раді який посвідчувався за №15 від 20.03.1991, не скасовувався і не

змінювався (а.с.23).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3 , прийняли спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, згідно ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) , оскільки до дня смерті проживали у вищезазначеному будинковолодінні, підтримували його у належному стані, вели господарство.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 03.12.2012 підтверджує, що ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Після її смерті відкрилася спадщина за законом, в склад якої входить 3/8 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 , яку вона отримала в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 , як дитина спадкодавиці, у першу чергу мала право на спадкування за законом.

Родинні відносини між ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 , підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_13 , НОМЕР_7 від 29.08.1962, де в графі батько записаний ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 (а.с.17) та копією свідоцтва про одруження НОМЕР_8 від 07.05.1978, з якого вбачається, що ОСОБА_13 , після укладення шлюбу з ОСОБА_10 було присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (а.с.13).

Копія довідки №30, видана Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради Івано-Франківської області від 03.02.2022, свідчить про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом із нею на момент її смерті у вище вказаному будинку були зареєстровані:

Дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , по день смерті, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Зять - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , по день смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

ОСОБА_15 , 1981р.н., по даний час;

ОСОБА_16 , 1984р.н. , по даний час;

Правнук - ОСОБА_17 , 2004р.н., по даний час;

Правнук - ОСОБА_18 2008р. н., по даний час (а.с.24).

Оскільки ОСОБА_3 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку що ОСОБА_3 набула право власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 27.06.2013 підтверджує, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 22.02.2013 секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі за №27, ОСОБА_3

-належну їй частину будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 ;

- належну їй частину будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіда ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.26).

Копія довідки №31, видана Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради Івано-Франківської області від 03.02.2022, свідчить про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом із нею на момент її смерті у вище вказаному будинку були зареєстровані:

Чоловік - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 , по день смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

Дочка - ОСОБА_1 1984р.н., по даний час;

ОСОБА_19 2004р.н., по даний час;

ОСОБА_16 2008р.н., по даний час;

Дочка - ОСОБА_2 , 1981р.н., по даний час.

Заповіт від імені ОСОБА_3 у Шевченківській сільській раді посвідчувався за №27 від 22.02.2013 року, не скасовувався і не змінювався (а.с.27).

Позивачка ОСОБА_1 , зазначила, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , хоч і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживала , оскільки фактично проживала в м.Івано-Франківську де і проживає по даний час.

Даний факт не заперечується і відповідачкою ОСОБА_2 , в заяві від 04.09.2024 (а.с.59).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , її дочка , ОСОБА_2 постійно не проживав разом із спадкодавцем, хоча і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а також у визначений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем, ОСОБА_3 на час відкриття спадщини (26.06.2023), оскільки це необхідно позивачці для оформлення спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 .

Суд визнав, що ОСОБА_2 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки постійно не проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст. 1269 цього Кодексу, не подала нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Натомість, позивачка ОСОБА_1 , у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини і протягом строку , встановленого ст. 1270 цього Кодексу, вона не заявляла про відмову від неї.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.1275 ЦК України , до неї переходить частка у спадщині, яку мала право прийняти по заповіту ОСОБА_2 , яка таку спадщину не прийняла.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 , 11 лютого 2022 року звернулася до приватного нотаріуса Калуського нотаріального округу Депутат О.З., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 69/02-31 від 02.05.2024, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відмову мотивовано тим, що згідно п.п. 4.1.5 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Такі документи спадкоємцем подані не були (а.с.35).

Згідно довідки Івано-Франківського оБТІ № 194 від 31.07.2023, станом на 31.07.2023, житловий будинок по АДРЕСА_1 літ.«А» та сарай літ.«К» - зведено, а стодолу літ.«Е», стайню літ.«Ж» - рекунстройовано, зі слів заявника у 2008-2009рр. Дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт не представлено, що в силу положень статті 376 ЦК України, вважається самочинним будівництвом. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилось (а.с.34).

Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснив, що право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Зазначена вимога закону дотримана, так як згідно копії архівного витягу із рішення 13 сесії 21 скликання Шевченківської сільської Ради народних депутатів від 21 грудня 1993 року «Про передачу земель у приватну власність громадянам на території сільської ради» ОСОБА_4 надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та

обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 0,11га. (а.с.47).

Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст.376 ЦК України і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218ЦК України).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5 ст. 376 України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК України.

Копія технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 (а.с.28-33) свідчить про те, що будинковолодіння складається з: житлового будинку, загальною площею 275,6 кв.м., житловою площею 138,9 кв.м., допоміжною площею 136,7 кв.м. (літ.А), рік завершення будівництва 01.01.2009; літньої кухні (літ.Б), рік завершення будівництва 1984; навісу (літ.Г), рік завершення будівництва 2008; стодоли (літ.Е), дата завершення будівництва 01.01.2009; стайні (літ.Ж), дата завершення будівництва 01.01.2009; сараю (літ.К), дата завершення будівництва 01.01.2009; вбиральні (літ.Л), рік завершення будівництва 2009; погрібу (літ.М), рік завершення будівництва 2009; криниці №1, огорожі №2, воріт №3, огорожі №4, огорожі №5.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки (а.с.36) , ринкова вартість житлового будинку (загальною площею 275,6кв.м., житловою площею 138,90 кв.м.), з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (літ.Б), навіс (літ.Г), стодола (літ.Е), стайня (літ.Ж), сарай (літ.К), вбиральна (літ.Л), погріб (літ.М), криниця №1, огорожа №2, ворота №3, огорожа №4, огорожа №5 по АДРЕСА_1 становить 964200грн.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження виготовленого Експертно-консалтінговою фірмою «ЕКА-Захід» від 05.08.2024 (а.с.37-45) за результатами проведення технічного обстеження об`єкта: житловий будинок ( літ.А; загальною площею 275,6 кв.м., житловою площею 138,9 кв.м.), господарські будівлі та споруди: літня кухня (літ.Б), навіс (літ.Г), стодола (літ.Е), стайня (літ.Ж), сарай (літ.К), вбиральна (літ.Л), погріб (літ.М), криниця №1, огорожа №2, ворота №3, огорожа №4, огорожа №5 ,по АДРЕСА_1 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації .

За таких підстав, коли встановлено, що будинковолодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відповідає всім діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам України, що надає можливість використання даного будинковолодіння за призначенням, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі, ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) , ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1270,1275 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 200,258, 259,264, 265, 268, 315,352,354,355 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та встановлення факту не проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволити.

Встановити факт, не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП : НОМЕР_10 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається: з житлового будинку загальною площею 275. 6 кв. м., житловою площею138.9 кв. м., допоміжною 136.7 кв. м. ( літ. А), літньої кухні ( літ. Б), навісу (літ. Г), стодоли ( літ. Е), стайні ( літ. Ж), сараю (літ. К), вбиральні ( літ. Л), погребу ( літ. М); криниці №1, огорожі №2, воріт №3, огорожі №4, огорожі №5, що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_11 , жителька АДРЕСА_4 .

Відповідачі :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_10 , жителька АДРЕСА_5 ;

Вигодська селищна рада Івано-Франківської області, , вул.Д.Галицького,75, смт Вигода, Калуського району, Івано-Франківської області,77552

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш