Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 20.07.1991 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, яка на даний час вже є повнолітньою. Однак, поступово з 2000 року їхнів стосунки стали погіршуватися. Між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби у свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскількиу них з відповідачем різні характери та немає спільних захоплень. Також вони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя. Із 2004 року відповідач фактично проживає окремо і не виконує обов"яків із забезпечення сім"ї. Отже, реальні подружні відносини між ними припинилися більше 20 років тому. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 .

У судове засідання позивач не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати.

Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Підтвердив, що більше 20 років вони з позивачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини між ними фактично припинені, а отже збереження шлюбу є неможливим.

Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, 20 липня 1991 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , що видане виконкомом Буштинської селищної ради народних депутатів Тячівського району.

Як встановлено згідно пояснень позивачки у позовній заяві, та підтверджено відповідачем у поданій ним до суду заяві, більше 20 років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, внаслідок різних характерів та протилежних поглядів на сімейне життя і обов"язки подружжя сімейні відносини між сторонами припинено.

Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим і суперечить її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви.

Відповідач позов визнав.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 24, 112,113 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 липня 1991 року у виконкомі Буштинської селищної ради народних депутатів Тячівського району, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 30, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук