Справа № 442/4297/23 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-з/811/95/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Провадження № 22-з/811/66/24
19 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Н.П. Крайник
суддів Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі Х.Б. Назар
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовлено.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2023 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця в особі начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлани Тадеївни щодо невчинення дій, пов`язаних зі зверненням до суду з позовом про оскарження відмови боржника ОСОБА_2 від прийняття спадщини.
Зобов`язано державного виконавця - начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлану Тадеївну вчинити зазначені в мотивувальній частині цієї постанови дії з виконання зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2.
27.02.2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в її користь 787,69 грн компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку з розглядом даної справи.
Заяву обгрунтовувала тим, що вона приймала участь у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, призначених для розгляду поданої нею скарги на бездіяльність державного виконавця, яка апеляційним судом задоволена, що відповідно до ст.138 ЦПК України є підставою для стягнення з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в її користь компенсації за відрив від звичайних занять, розмір якої згідно наданого нею розрахунку становить 787,69 грн.
15.03.2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила стягнути з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в свою користь429,44 грн судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скаргина ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2023 року.
Розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення проведено без участі учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягають до задоволення з наступних мотивів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 2 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Відривом від звичайних занять є та обставина, за якої сторона/третя особа/її представник змушені протягом певного часу зазнавати незручностей, пов`язаних з необхідністю з`являтися у визначений час в судове засідання, що перешкоджає виконанню ними громадських, сімейних обов`язків тощо. Під «звичайними заняттями» розуміється буденна діяльність безробітної особи, пенсіонера, домогосподарки тощо.
Виходячи з положень ст. 138 ЦПК України, компенсації підлягають лише ті витрати за відрив від звичайних сторони у справі занять, що пов`язані з явкою до суду. Тобто, якщо сторона не з`являлася в судове засідання за викликом суду, то вона не має права на компенсацію за відрив від звичайних занять.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27 квітня 2006 року передбачено, що компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові у зв`язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.
При цьому відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. Водночас сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.
Також необхідно враховувати, що явка до суду є поважною причиною відсутності на роботі і заробітна плата на цей час за працівником зберігається. Ці витрати лягають на роботодавця і йому не відшкодовуються. Тому, якщо сторона є найманим працівником, компенсацію втраченого заробітку вона вимагати не може, оскільки заробіток не втрачено.
Право на одержання компенсації за втрачений заробіток мають самозайняті особи (письменники, артисти, художники, лектори, лікарі, адвокати, приватні нотаріуси, аудитори, оцінщики, архітектори, тощо) та підприємці, які забезпечують себе роботою, а отже, і заробітком самостійно.
Водночас, заробіток може бути втрачено, якщо він був. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку. Тому для компенсації втраченого заробітку суду слід надати докази, які підтверджують середньомісячний заробіток сторони.
Якщо сторона, на користь якої постановлено рішення не працює і не має самостійного доходу, вона має право одержати компенсацію за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, судовий збір при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою оплачується у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 14.04.2015 року.
Згідно розрахунку, наданого ОСОБА_1 , розмір компенсації за відрив заявниці від звичайних занять у зв`язку з участю у судовому засіданні, призначеному у справі судом першої інстанції на 30.06.2023 року, та у судових засідання, призначених у суді апеляційної інстанції на 07.11.2023 року та 20.02.2024 року, становить 787,69 грн.
Враховуючи, що розмір компенсації за відрив від звичайних занять, який просила в свою користь стягнути заявниця, розраховано ОСОБА_1 відповіднодо вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» № 590 від 27 квітня 2006 року та такий не спростовано Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зДрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в користьОСОБА_1 787,69 грн компенсації за відрив від звичних занять, що включає витрачений нею час для прибуття та участь у судових засіданнях в судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи, що постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2023 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця в особі начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлани Тадеївни щодо невчинення дій, пов`язаних зі зверненням до суду з позовом про оскарження відмови боржника ОСОБА_2 від прийняття спадщини, зобов`язано державного виконавця - начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлану Тадеївну вчинити зазначені в мотивувальній частині цієї постанови дії з виконання зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зДрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в користьОСОБА_1 429,44 грн судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скарги.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст додаткової постанови складено - 19 квітня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 про стягнення компенсації за відрив від звичайних занять задовольнити.
Заяву ОСОБА_1 про стягнення судового збору задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткової постанови складено 19 квітня 2024 року.
Головуючий Н.П. Крайник
Судді Я.А. Левик