Справа № 461/9008/20
Провадження № 2-др/455/1/24
15 квітня 2024 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді Клімченка М.І.,
секретар судового засідання Шайда Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №461/9008/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, про стягнення моральної шкоди,
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 визначено головуючим суддю Клімченко М.І. у зв`язку з перебуванням судді Пошивака Ю.П. у відпустці, участі у тижневій підготовці суддів та перебуванні у відпочинку за роботу у вихідні дні, загалом з 09.02.2024 по 26.02.2024, що підтверджується наказами №2-В від 29.01.2024; №19/07 від 06.02.2024; №22 від 06.02.2024 (а.с.14-16).
Представник позивача адвокат Столяренко В.О. в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник Львівської обласної прокуратури Гавриляк Т.М. щодо визначеної позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу заперечив, мотивуючи тим, що заявлена сума є необґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи з урахуванням обсягу наданих послуг та виконаних робіт.
Представник Державної казначейської служби України Стегній А.В. у своєму відзиві проти задоволення заяви представника позивача заперечував, оскільки відсутні підстави для стягнення з Державного бюджету України витрат на правничу допомогу. Крім того, не надано доказів витрат на правову допомогу, отже, відсутність документального підтвердження, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог на їх відшкодування.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи заяви та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
01.08.2023 представник позивача збільшив позовні вимоги, просив стягнути з Державного бюджету на свою користь 603000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.01.2024 у вищевказаній справі позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок та витрати за проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 12006 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також, судом встановлено, що в силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України представником відповідача своєчасно подано відповідну заяву та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення копію Договору №б/н від 04.11.2022, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Столяренко В.О. про надання правової допомоги, копію Акту приймання наданих послуг №1 від 31.01.2024 та Рахунок №1 за правничі послуги від 31.01.2024 слід зазначити таке.

Представник позивача, згідно заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути 603000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області позов задоволено частково, вирішено стягнути з Державного бюджету України 300000 грн. тобто, половину від заявлених позовних вимог.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 12600,00 гривень, тобто, половину від суми, яка підтверджується доказами наданими адвокатом правничих послуг у справі №461/9008/20.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При цьому, суд врахував заперечення представника Львівської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування.

Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення, яким заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №461/9008/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12600,00 гривень.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Столяренка Василя Олеговича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №461/9008/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12600 (дванадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Дата складання повного судового рішення 15.04.2024.

Суддя М.І. Клімченко