Провадження №: 6/336/105/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Савеленко О.А., секретаря судового засідання Подліянової Т.Ф.

представника заявника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, заяву Акціонерного товариства " УкрСиббанк", заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду заявою про видачу дублікатів виконавчих листів. В обґрунтування заяви вказав, що 10 червня 2013 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя розглянувши цивільну справу № 336/3450/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (поточне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості вирішив: стягнути солідарно з останніх на користь позивача суму боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року в сумі 156927 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 00 коп. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму витрат по оплаті судового збору 2452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 27 грн.

На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи.

Виконавчі листи стягувачем скеровано до виконавчої служби на примусове виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

На підставі виконавчого листа № 336/3450/13 від 22.07.2013 року, що виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 156927 грн. 18.02.2016 року було відкрито виконавче провадження №50347401.

На підставі виконавчого листа № 336/3450/13 від 22.07.2013 року, що виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 156927 грн. 17.02.2015 року було відкрито виконавче провадження №46620890.

Представник заявника зазначає, що неодноразово, на протязі 2018 2023 років, звертався до органу виконавчої служби із заявами про надання інформації щодо місцезнаходження виконавчих документів, але отримав відповідь лише 22.06.2023 року у якій було повідомлено про те, що виконавчі провадження, що перебували на примусовому виконанні в органі державної виконавчої служби завершені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України та п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві.

Стягувачу копї цих постанов та виконавчі листи, не надходили, в зв`язку з чим вважає за можливе отримати дублікати виконавчих документів та поновити строк на їх пред`явлення.

09.11.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, якою відвомлено АТ «Укрсиббанк» у задоволенні заяви.

30.01.2024 року Запорізьким апеляційним судом прийнято постанову, якою апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» задоволено, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд посилався на те, що судом не було надано належної оцінки наданим доказам, не перевірено обставини справи, не встановлено чи наявні у відділі виконавчої служби матеріали виконавчих проваджень, за їх наявності не досліджено їх зміст, не встановлено чи дійсно надсилались вказані запити стягувачем і чи було надано на них відповіді.

У судовому засіданні 11.04.2024 року представник ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви АТ «Укрсиббанк».

Представник АТ «Укрсиббанк» Турчинський М.І. просив заяву задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2013 року позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (поточне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто солідарно з останніх на користь позивача суму боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.12.2006 року в сумі 156927 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 00 коп. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму витрат по оплаті судового збору 2452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 27 грн.

Шевченківським судом м. Запоріжжя на виконання вказаного рішення були видані виконавчі листи, які направлені на примусове виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

На примусове виконання виконавчого листа № 336/3450/13 від 22.07.2013 року, що виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 156927 грн. 18.02.2016 року було відкрито виконавче провадження АСВП № 50347401.

На примусове виконання виконавчого листа № 336/3450/13 від 22.07.2013 року, що виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 156927 грн. 17.02.2015 року було відкрито виконавче провадження АСВП № 46620890.

У судовому засіданні, представником банку наголошено, що про рух цих виконавчих проваджень банку не було відомо нічого, у зв`язку з чим вони неодноразово зверталися до виконавчої служби і лише в червні 2023 року від Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримали відповідь зі змісту якої вбачається, що вищевказані виконавчі листи було повернуто про що прийнято постанову 30.05.2019 року.

Згідно вищевказаної відповіді повторно виконавчий лист № 336/3450/13-ц від 22.07.2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 156972,00 грн до відділу стягувачем не пред`являвся ( а.с. 29-30).

У матеріалах справи містяться клопотання щодо місцязнаходження виконавчих документів за підписом різних представників стягувача, які адресовані органу виконавчої служби за період з 2018 та по 2023 рік, а саме:

- клопотання №1903/18 від 18.12.2018 року про надання інформації (а.с. 17);

- клопотання № 1647/19 від 27.12.2019 року щодо місцязнаходження виконавчих документів (а.с. 19);

- клопотання № 279/20 від 17.02.2020 року щодо місця знаходження виконавчих документів (а.с.21);

- клопотання № 279/21 від 02.08.2021 року щодо місця знаходження виконавчих документів (а.с. 23);

- клопотання № 562/22 від 02.08.2022 року щодо місця знаходження виконавчих документів (а.с.25).

До вказаних клопотань додано ксерокопії поштових повідомлень про вручення поштового відправлення.

Суд критично ставиться до наданих доказів у вигляді поштових повідомлень про вручення поштової кореспонденції, оскільки вони не підтверджують те, що представниками заявника до виконавчої служби направлялися саме клопотання щодо вказаних боржників. Направлення відповідних заяв могло бути підтверджено реєстрами поштової кореспонденції та описом вкладення до листа, однак такі докази завником не подано.

Зі змісту відповіді наданої начальником Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі на адвокатський запит вбачається, що при перевірці журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції, клопотання від АТ «Укрсиббанк» за вих. 1903/18 від 18.12.2018; 1647/19 від 27,12.2019, № 279/20 від 17.02.2020, 279/21 від 02.08.2021; № 562/22 від 02.08.2022 до відділу не надходили. (а.с. 206).

Отже, доводи банку про те, що представники неодноразово зв`язувались з виконавчими службами про надання інформації про рух виконавчих проваджень спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з відповіді орагану державної виконавчої служби, виконавчі провадження відносно вказаних боржників були відкриті 18.02.2016 року та 17.02.2015 року. Стягувач вернувся до суду лише 27.07.2023 року з питанням про поновлення строку на пред`явлення та видачу виконавчого документу. Із наведеного слідує, що стягувачем на протязі більш ніж чотирьох років не вчинялися належним чином відповідні дії щодо реалізації його права, як стягувача, у межах виконавчого провадження.

Наведене свідчить про втрату інтересу стягувача, оскільки з моменту винесення постанов про відкриття виконавчого провадження стягувач не вжив дієвих заходів щодо отримання інформації щодо ходу виконавчих проваджень.

При цьому судом також враховується, що АТ «Укрсиббанк» є юридичною особою, яка має у своєму штаті певну кількість кваліфікованих юристів, і підстав сумніватися в обізнаності представника Банку про порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до виконання у суду немає.

Пред`явивши виконавчі документи на виконання, заявник, міг скористатися ідентифікатором доступу до виконавчого провадження і належним чином використовувати свої права, передбачені чинним законодавством, або скористатися інформацією, що міститься у АСВП (Автоматизована система виконавчого провадження) щодо стану виконавчого провадження, відкритого на його користь.

Автоматизована система виконавчого провадження (АСВП) - це основна інформаційна база про здійснення виконавчого провадження, а саме - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Законодавством України закріплені обмеження в часі щодо пред`явлення до виконання виконавчих документів.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документадо виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу яксуд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Тобто, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, тим чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норми Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі, і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України" заява № 32053/13 ).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до п.п. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст цієї норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а отже, не може бути виданий і дублікат виконавчого документа внаслідок того, що чинним законодавством прямо передбачено його видачу у строки, передбачені для виконання виконавчого документу.

Доводи заявника про те, що трирічний строк на пред`явлення виконавчих листів не сплинув, не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2019 року виконавче провадження №50347401 завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частинами 1,4 ст. 12 Закону«Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, останній день пред`явлення виконавчих листів є 30.05.2022 року.

Посилання банку на п. 102 ч. 4 розділу XIII Заколну України «Про виконавче провадження» про те тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, суд не приймає до уваги, оскільки ці положення стосуються інших правовідносин, а саме Законом визначено, що до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих провадженнях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав виконавчі листи та пред`явив їх до органу державної виконавчої служби. При цьому, стягувач проявив інтерес до виконавчих проваджень, лише в 2023 року.

Обставин, які б заважали стягувачу в розумні строки належним чином цікавиться станом виконавчих проваджень, суду не наведені. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію позивачем та стягувачем, заявник не надав суду.

З огляду на вищенаведене, підстави для поновлення пропущеного заявником строку пред`явлення виконавчих листів та видачу дублікатів виконавчих листів до виконання відсутні.

Керуючись ст. 431, 433, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства " УкрСиббанк", заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Савеленко