12.09.2024 Єдиний унікальний номер 205/5558/24
Провадження № 2/205/2827/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 сформував у системі «Електронний суд» вищевказану позовну заяву мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області померла мати позивача - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_3 на вищезазначене нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24 лютого 1995 року. Спадкова справа № 111/2020 була відкрита приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Бедненком С.В., проте свідоцтво про право на спадщину за законом від нотаріуса Бедненка С.В. позивачем отримано не було. Згідно відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) нотаріальна діяльність нотаріуса Бедненка С.В. зупинена з 15 серпня 2022 року у зв`язку із поданням відповідної заяви до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а територія Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією територій України, і документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Бедненка С.В. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, залишились на тимчасово окупованій території і відсутні будь-які відомості про стан збереження архіву. 17 квітня 2024 року вона звернулась до державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину по закону, проте отримала відмову у вчинені нотаріальної дії № 42/02.31 від 17 квітня 2024 року. Зазначає, що відповідно до заведеної спадкової справи інших спадкоємців, спадкового договору, заповіту після ОСОБА_3 не було. На підставі викладеного він звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат загальною площею 44,4 кв. м., житловою площею 31,6 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року за № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ саме Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

17 липня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції наявну інформацію у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, підтверджену витягом та/або відповідними актовими записами чи іншими документами про дітей, матір`ю яких є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області; про перебування ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у шлюбі на час її смерті.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача надійшла заява в якій він не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив провести розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов таких висновків.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний запис № 223 (а. с. 19).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 , 04 січня 1980 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що зроблено запис №56, а після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а. с. 20).

Вищезазначені докази підтверджують, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис № 194 (а. с. 20).

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60614230, який сформовано 18 червня 2020 року, приватним нотаріусом Бедненком С.В., після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована спадкова справа № 111/2020 (номер у Спадковому реєстрі 65988814) (а. с. 11).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 1995 року, виданого на підставі розпорядження ДП «Жилищник» № 33195 від 24 лютого 1995 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а 04 березня 1997 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою по реєстру № І-379 після померлого ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину по закону ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири (а. с. 17-18).

Крім того, з наявного в матеріалах справи технічного паспорту на вищезазначену квартиру судом встановлено, що власником квартири зазначено ОСОБА_3 (а. с. 21-23).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Маріупольської міської ради № 7/4-39 від 28 січня 2016 року було перейменовано б-р Комсомольський у Орджонікідзевському (Лівобережному) районі м. Маріуполя на б-р Морський (а. с. 24-27).

Судом також встановлено, що постановою державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкова справа № 111/2020 заведена у приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Бедненка С.В. і зареєстрована 18 червня 2020 року, та відсутність правовстановлюючих документів (а. с. 10).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ.

Згідно із ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє на цей час.

Згідно із п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Так, з 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією.

На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1668/39004 від 23 грудня 2022 року, до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом з матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою та спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, судом під час розгляду справи не було встановлено існування іншого спадкоємця за законом або заповітом.

Отже, обставин, які б вказували, що на спірне нерухоме майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в ході судового розгляду не встановлено.

Також судом встановлено, що відповідач - Маріупольська міська рада Донецької області не заперечує щодо задоволення позовних вимог та визнання права власності за позивачем.

Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач позбавлена можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, відтак позов є обґрунтованим, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері підлягають задоволенню у повному обсязі.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначила, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому такий судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81-82, 89, 109, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 282, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат загальною площею 44,4 кв. м., житловою площею 31,6 кв. м.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Маріупольська міська рада Донецької області, , місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70.

Суддя: Т.П. Терещенко