УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року місто Чернігів

Справа №6-1338/10

Провадження №6/751/424/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Діденко А. О.

секретаря судового засідання Бобровник Н. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

представник заявника Гуменюк Оксана Сергіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №6-1338/10 від 12.10.2010 про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором у розмірі 120 231,99 грн таким, що не підлягає виконанню (а.с.22-24).

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16.12.2009 у справі №3954-2/09 з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за договором у сумі 120 131,99 грн та 100 грн судових витрат по сплаті третейського збору. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 21.12.2021 між ТОВ «ФК «Централ Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Централ Фінанс» передало ОСОБА_2 право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами №880/221-РКП від 20.06.2007 та №SME00116503 від 11.08.2008, що були укладені між банком та боржником. Надалі АТ «Сенс Банк», яке є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», видало довідки про відсутність заборгованості за вказаними кредитними договорами у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «ФК «Централ Фінанс». За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 12 вересня 2024 року призначив заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник заявника надіслала заяву про розгляд справ без їх участі, зазначивши при цьому, що заяву підтримує в повному обсязі.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 223, ч. 3 ст. 432 ЦПК України, вирішив проводити судове засідання у відсутності учасників справи, які не прибули, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Постановою головного державного виконавця Другого відділі ДВС у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.03.2021 відкрито виконавче провадження №64772531 на підставі виконавчого листа №6-1338/10, виданого 12.10.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 га користь АТ «Альфа-Банк» коштів у сумі 120 231,99 грн (а.с.25).

21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Централ Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Централ Фінанс» передало ОСОБА_2 права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами №880/221-РКП 93 від 20.06.2007 та №SME0016503 від 11.08.2008 (рамкова угода №SMERS01301 від 11.08.2008), що укладені між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 (а.с.27-28).

Відповідно до акту прийому-передачі права вимоги до вищевказаного договору від 21.12.2021, ТОВ «ФК «Централ Фінанс» передало ОСОБА_2 , а остання отримала оригінал кредитного договору №880/221-РКП 93 від 20.06.2007, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , та кредитну справу за вказаним договором, а також оригінал договору про надання траншу №SME0016503 від 11.08.2008, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , оригінал договору поруки та кредитну справу за вказаним договором (а.с.29).

Згідно з розрахунком до договору купівлі-продажу прав вимоги, заборгованість ОСОБА_1 за договором №880/221-РКП 93 від 20.06.2007 складає 24 498,77 доларів США за кредитом, 30 726,76 доларів США за процентами та 93 550,60 грн за комісіями, а за договором №SME0016503 від 11.08.2008 33 119,91 доларів США за кредитом та 20 229,63 грн доларів США за процентами (а.с.30).

АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») видало ОСОБА_1 довідки про відсутність заборгованості за договором №880/221-РКП 93 від 20.06.2007 та договором №SME0016503 від 11.08.2008 у зв`язку з відступленням прав вимоги за вказаними договорами до ТОВ «ФК «Централ Фінанс» (а.с.31-33).

За інформацією з АСВП, станом на 19.06.2024 виконавче провадження №64772531 відкрито (а.с.26).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Європейського суду з прав людини в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції, при цьому стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду, а тому принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Також Європейська комісія «За демократію через право» (Венеціанська комісія) неодноразово наголошувала, що елементом принципу «верховенства права» є, зокрема, юридична визначеність.

Юридична визначеність передбачає обов`язкове виконання судового рішення тими, кому воно адресоване.

Конституційний Суд України в рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 вказав, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Вищевказане свідчить, що рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права (правовладдя), визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 та від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний (пункт 5 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, від 01.07.2015).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підстави припинення зобов`язань врегульовано статтями 598 609 ЦК України, і до таких підстав належать зокрема: припинення зобов`язання виконанням; припинення зобов`язання зарахуванням; припинення зобов`язання за домовленістю сторін або прощенням боргу тощо.

У судовому засіданні встановлено, що на даний час виконавче провадження №64772531 з виконання виконавчого листа №6-1338/10 від 12.10.2010 відкрито.

Зі змісту заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не слідує, що боржник ОСОБА_1 виконав рішення суду, яке набрало законної сили. Також наданими до заяви доказами не підтверджується примусове виконання рішення суду, прощення боргу або існування інших визначених законом підстав для припинення зобов`язання, яке було предметом примусового стягнення за виконавчим документом.

Обґрунтовуючи підстави для визнання виконавчого листа №6-1338/10 від 12.10.2010 таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається лише на відступлення від АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») до ТОВ «ФК «Централ Фінанс», а від ТОВ «ФК «Централ Фінанс» до ОСОБА_2 права вимоги за кредитними договорами №880/221-РКП 93 від 20.06.2007 та №SME0016503 від 11.08.2008, та, як наслідок, відсутність претензій зі сторони первісного стягувача АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк»).

Проте вказані підстави не є «іншими причинами» в розумінні статті 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відступлення права вимоги не припиняє зобов`язання, а є лише підставою для заміни сторони в ньому.

Крім того, заявником не надано доказів того, що виконавчий лист №6-1338/10 від 12.10.2010, який був виданий на виконання рішення третейського суду, передбачав стягнення заборгованості саме за договорами №880/221-РКП 93 від 20.06.2007 та №SME0016503 від 11.08.2008, а також інших доказів, які необхідні для встановлення всіх обставин переходу права вимоги за ними до інших осіб (зокрема копії кредитних договорів з усіма додатками та додатковими угодами, копія рішення третейського суду, копія виконавчого листа, копія усіх договорів відступлення прав вимоги за вказаними договорами, акти прийняття-передачі прав вимоги та інші, документи, що підтверджується факт переходу саме тих прав вимоги, що були предметом розгляду третейським судом в межах даної справи), тоді як вказані документи суд самостійно витребувати не може з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, який передбачає розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

При цьому доведення обставин, на які посилається заявник, є його процесуальним обов`язком згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

На думку суду, у межах розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд не має вичерпно встановлювати всіх обставин, пов`язаних із укладенням зазначених вище договорів відступлення права вимоги, оскільки такі обставини підлягатимуть встановленню судом у разі звернення заінтересованих осіб до суду із заявою про заміну сторони

У разі дійсного існування вказаних вище заінтересованих осіб, вони не позбавлені права звернутися до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження, із наданням відповідних доказів переходу права вимоги.

У будь-якому разі, посилання боржника на сам лише факт укладення договорів цесії не може являти собою правову підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, із наведених вище підстав.

Також суд критично сприймає надані заявником копії довідок АТ «Альфа-Банк» та АТ «СЕНС-БАНК», адже в зазначених довідках банківські установи не зазначали про припинення зобов`язань, які були предметом стягнення в межах даної справи. У вказаних довідках банківські установи лише підтвердили факт укладення окремих договорів цесії, що з урахуванням наведеного вище не являє собою підстави для задоволення даної заяви. Окрім того, як уже зазначалося, заявником не було доведено приналежності відомостей з довідок до стану виконань зобов`язань саме за тим кредитним договором, заборгованість за яким була предметом стягнення саме в межах даної справи.

Враховуючи вищезазначене, наведені заявником обставини не можуть бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, проте можуть бути предметом розгляду в іншому процесі про заміну сторони виконавчого провадження, ініційованому визначеним ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» суб`єктом (державним виконавцем або заінтересованою особою).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа №6-1338/10 від 12.10.2010 таким, що не підлягає виконанню, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-260, 355, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Другий відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 24.09.2024.

Суддя А. О. Діденко