Справа № 131/1413/23
Провадження № 2/131/491/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який на день смерті мав у власності 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :05:003:1772, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в АДРЕСА_2 .

Дана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності покійного ОСОБА_3 та двоюрідної сестри позивача відповідача по справі ОСОБА_4 1/2 частку вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого батька, який був рідним братом батька позивача.

25 жовтня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Т.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Право на 1/2 частку житлового будинку наразі переоформляється у нотаріальному порядку. Щодо земельної ділянки, то постановою від 25 жовтня 2023 року № 593/02-31 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки після смерті батька, у зв`язку з тим, що вона перебуває у спільній сумісній власності, а витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (правовстановлюючий документ) не визначає розмір частки, що належала батьку позивача.

Тому ОСОБА_1 просить визнати на нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0706 га, кадастровий номер :05:003:1772, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку розгляду справи по суті представник позивача адвокат Діденко Н.П. подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій вказала, що позивач у своїй позовній заяві просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :05:003:1772, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Однак, згідно рішення Іллінецької міської ради 17 сесії 8 скликання від 18 серпня 2021 року за №466 та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана земельна ділянка перебуває у сумісній власності покійного батька позивача та відповідача по справі.

Тому представник позивача просить визнати за ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на вказану спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, натомість її представник адвокат Діденко Н.П. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити та розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив. Позивач, як дочка покійного, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька.

На день смерті ОСОБА_3 мав у власності 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15).

Також ОСОБА_3 мав на праві спільної сумісної власності разом з відповідачем ОСОБА_4 земельну ділянку, кадастровий номер :05:003:1772, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9,11)

У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Т.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Право на 1/2 частку житлового будинку наразі переоформляється у нотаріальному порядку. Щодо земельної ділянки, то постановою від 25 жовтня 2023 року № 593/02-31 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки після смерті батька, у зв`язку з тим, що вона перебуває у спільній сумісній власності, а витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (правовстановлюючий документ) не визначає розмір частки, що належала ОСОБА_3 (батьку позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 зазначено, що «відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.». Отже, право позивача, яке перейшло в порядку спадкування від спадкодавця, не може бути звужено чи обмежено.

Частина 3 ст. 22 Конституції України стверджує, що при ухваленні нових законів або внесенні змін в чинні закони не допускається звуження обсягу та змісту існуючих прав і свобод. Ця норма згідно зі ст. 8 Конституції України має найвищу юридичну силу і є нормою прямої дії, вона не може ігноруватися з тієї причини, що суперечить міжнародному договору або практиці Європейського суду.

Відповідно до п. 6 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, не може бути позбавлений права переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, в даному випадку позивач, успадкувавши право власності на земельну ділянку, відповідно до Перехідних положень ЗК України, повинен переоформити у встановленому порядку право власності на земельну ділянку.

Громадяни та юридичні особи, відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Тобто, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Перелік документів передбачений в статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До них належать: документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Підставою для державної реєстрації права власності, відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, проводиться нотаріусом після подачі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. г ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З 1 січня 2013 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр» правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку замість державного акта є свідоцтво про право власності на земельну ділянку, у разі набуття права на земельну ділянку в межах норм безоплатного виділення відповідно до ЗКУ, чи витяг із реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, у разі переходу права на земельну ділянку від однієї особи до іншої. Чіткий порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». На підставі абз. 2 п. 1 розділу X Перехідні положення ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-УІ).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, переходить таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому за позивачем слід визнати право спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :05:003:1772, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, позивач просила судові витрати по справі залишити за нею.

Керуючись ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1265, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0706 га, кадастровий номер :05:003:1772, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер невідомий, поштова адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя: