Провадження № 2/369/1663/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря судових засідань Соловюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ,

встановив:

У липні 2023 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ «Київоблгаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу. 01 липня 2020 року працівниками позивача при здійсненні перевірки раніше відключених об`єктів від газопостачання, за адресою відповідача було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання. Кодексом ГРС дії споживача ОСОБА_1 кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу: несанкціоноване відновлення газопостачання.

Представниками Позивача у споживача було проведено роботи по усуненню порушення шляхом роз`єднання частини газопроводу після вхідного крану та встановлення заглушки на ввідному газопроводі та встановлення пломби, про що було зазначено в акті про порушення № 3784 від 01.07.2020 та складено акт про відключення об`єкту газових приладів, при цьому на лічильнику газу зафіксовано показними на позначці 34217,04 м куб.

09 грудня 2020 року проведено засідання Комісії з розгляду акту про порушення №3784 від 01.07.2020. Комісією вирішено задовольнити Акт про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем та складено акт- розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу від 09.12.2020 в розмірі 15 475,46 грн. На теперішній час відповідачем необлікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу не відшкодований в повному обсязі.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Київоблгаз» вартість необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу з ГМР в розмірі 15 475,46 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 648,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи.

14 серпня 2023 року від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та заява про застосування позовної давності. Зазначає, що позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила під час перевірки 01 липня 2020 року, але звернувся до суду після спливу строку позовної давності. Просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та відмовити в задоволенні позову.

05 вересня 2023 року від позивача надійшли відповідь на відзив та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що початок перебігу строку позовної давності в наявних правовідносинах пов`язаний з моментом задоволення комісією з розгляду актів. У даному випадку це 09 грудня 2020 р., а позовна заява подана у липні 2023 року, тобто у межах строків позовної давності. Просили задоволити позов.

13 вересня 2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на позовну заяву та заперечення на клопотання позивача щодо поновлення процесуальних строків на надання відповіді на відзив у справі.

28.12.2023 від позивача надійшло пояснення на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Зважаючи, що справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд приймає до розгляду всі заяви та заперечення, що надійшли від сторін, оскільки це матиме значення для правильного, повного та всебічного розгляду справи та дотримано право сторін на доведення своїх вимог та заперечень. Крім того, додаткових доказів до заперечень на заяву про застосування строків позовної давності та відповіді на відзив представник позивача не долучив, а фактично надав пояснення щодо порядку обчислення строків позовної давності.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», скорочене найменування АТ «Київоблгаз», як Оператор ГРМ, здійснює на території Київської області господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до виданої Постановою НКРЕКП від 29.06.2017 р. № 855 ліцензії. Тобто послугу Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 20.02.2020 р.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем регулюються, зокрема Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, що набрав чинності 01.10.2015 року, відповідно до якого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2494, що зареєстрована в Мінюсті України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, затверджено Кодекс газорозподільних систем, який набрав чинності з 27.11.2015 року (далі Кодекс ГРМ), Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 за № 674/27119 (далі Правила безпеки систем газопостачання).

Кодекс ГРМ визначає взаємовідносини Оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу. Зокрема, регулює умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

При розгляді справи судом встановлено, що 01 липня 2020 року представниками позивача під час перевірки відключених від газопостачання абонентів за адресою: АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_1 виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання про що складено акт про порушення № 3784 від 01.07.2020.

З матеріалів справи вбачається, що попереднє відключення підтверджується актом про відключення об`єкту (газових приладів) від 20.01.2020 р., при цьому із зафіксованими показниками лічильника газу на позначці 33342,86 м3.

Несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком (п. 1 Глава 1 Розділу І Кодексу ГРМ).

Відповідно до положень ч. 20 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 споживач зобов`язаний дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами. Згідно з ч. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015року № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем. Відповідно до положень ст. 1 ч.1 Розділу 1 кодексу він розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Згідно з ч. 2 п. 1 розділу І вказаного Кодексу він визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Частинами 4, 5 ст. 7 розділу 6 Кодексу передбачено, що при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Відповідно до п.п.2 п.1, п.п.1 п.3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване відновлення газоспоживання; уразі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення та споживав не облікований природний газ, проте оплату послуг з газопостачання належним чином не виконував, суд вважає, що позивачем доведено факт порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, а саме мало місце самовільне використання електричної енергії поза розрахунковими приладами обліку без порушення схем обліку.

Кодекс ГРС дії споживача кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу: несанкціоноване відновлення газопостачання. Представниками позивача у присутності споживача ОСОБА_1 проведено роботи по усуненню порушення шляхом роз`єднання частини газопроводу після вхідного крану та встановленого заглушку, про що складено Акт про усунення порушення від 01 липня 2020 року.

У подальшому ОСОБА_1 повідомлялась про засідання комісії 09 грудня 2020 року, запрошення-попередження отримано 20 листопада 2020 року.

09 грудня 2020 року проведено засідання Комісії з розгляду акту про порушення №3784 від 01.07.2020. Комісією вирішено задовольнити Акт про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем та складено акт-розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу від 09.12.2020 на суму 15 475,46 грн.

При перевірці нарахування, суд враховує наступне.

Розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.

Розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення, включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами і вважається об`ємом постачання природного газу споживачу його діючим постачальником. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути компенсована Оператору ГРМ за цінами закупівлі ним природного газу в поточному календарному місяці.

При розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку.

При розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу пільги та субсидії, на які має право побутовий споживач, не враховуються.

Відповідно до п. 2 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

З поданих розрахунків вбачається, що 09 грудня 2020 року комісія з розгляду актів про порушення розрахувала вартість об`єму спожитого природного газу виходячи з граничних об`ємів споживання природного газу населенням - додаток 19 до Кодексу ГРМ з урахуванням встановлених газових приладів: газова плита, котел-колонка на площу будинку 87,4 м2 (відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок додаток 15) на трьох осіб, з дати останньої перевірки контролером по дату виявлення порушення, тобто з 21.01.2020 р. по 01.07.2020 р. в розмірі 15 475,46 грн.

Статтею 59 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що Суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом, в т.ч. і за несанкціонований відбір природного газу.

Відповідач належних та допустимих доказів на спростування поданого розрахунку не надала, не навела власний розрахунок. Також матеріали справи не містять доказів того, що на час прийняття судом рішення вказана вище заборгованості відповідачем погашена. Тому вимоги про стягнення такої заборгованості підлягають до задоволення.

Щодо строків позовної давності.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про відмову в позові в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

За змістом статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Отже, у разі, якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, природи вимог позивача, початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами.

Вжиті у статті 261 ЦК України терміни "довідався" та "міг довідатися" дають підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. При цьому аргументи відповідача, що про порушене право позивач міг дізнатися раніше, ніж він стверджує, мають ґрунтуватись не на можливих, а на конкретних обставинах, що підтверджуються наданими у справі належними доказами, за яких суд може однозначно (достеменно) встановити момент, коли особа могла довідатись про порушення його прав.

Тлумачення частини першої та п`ятої статті 261 ЦК свідчить, що потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог. Вимога про визнання правочину недійсним відрізняється від вимоги про виконання зобов`язання не лише по суті, а й моментом виникнення права на захист. Для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про вчинення цього правочину. Натомість для вимоги про виконання зобов`язання початок перебігу позовної давності обумовлюється виникненням у кредитора права на вимогу від боржника виконання зобов`язання. Тому положення частини п`ятої статті 261 ЦК застосовуються до вимог про виконання зобов`язання, а не до вимог про визнання правочину недійсним.

Таким чином, початком перебігу позовної давності для вимоги про стягнення нарахованих збитків є день прийняття такого рішення, тобто перебіг позовної давності розпочався від 09 грудня 2020 року. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 3 лютого 2016 року у справі № 6-75цс15.

Крім того, саме по собі виявлення порушення не може ототожнюватись з прийняттям рішення уповноваженого органу про винність особи та встановлення збитків. Так, за результатами розгляду акту про порушення комісія може врахувати заперечення власника та прийняти інше рішення. Тобто лише після прийняття рішення комісії та визначення розміру збитків, у боржника виник обов`язок по відшкодування, а у позивача виникло право вимоги. Тому у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, суд відмовляє.

Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст.141 ЦПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст.2,12,76-81,141,259,263-265,280,282,284 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» вартість необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ в розмірі 15475,46 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 46 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» сплачений судовий збір в розмірі 2 648,00 грн. (дві тисячі шістсот сорок вісім гривень 00 коп.).

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», адреса: Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Шевченка,178, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ