Провадження № 2/202/1616/2024
05 квітня 2024 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Доценко С.І.,
секретаря судового засідання Тарасової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що їй на праві приватної власності на підставі Додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМР № 926154, посвідченого 25 жовтня 2021 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Донецької області Костюковою Н.С. за реєстровим № 1-2136, належить 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Іншим власником 1/2 частини житлового будинку на підставі Додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМР № 926154, посвідченого 25 жовтня 2021 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Донецької області Костюковою Н.С. за реєстровим № 1-2135 є її брат є ОСОБА_3 .
Позивач зазначила, що в зазначеному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік, тобто відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з лютого 2020 року фактично не проживаєв спірному будинку без поважних причин.
ОСОБА_1 посилається на те, що реєстрація її колишнього чоловікаперешкоджає реалізації її права як власникана 1/2 частину житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме Житловим будинком АДРЕСА_2 .
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2021 рокуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
09 листопада 2023 року зазначена цивільна справа надійшла за підсудністю із Краматорського міського суду Донецької області на підставі Розпорядження Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2023 року дану цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року було закрито підготовче провадження та розгляд справи призначено по суті.
Позивач. в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала, просила позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність, зокрема клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його неявка не перешкоджає розгляду даної справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачемдокази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМР № 926154, посвідченого 25 жовтня 2021 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Донецької області Костюковою Н.С. за реєстровим № 1-2136, належить 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 280966250 від 25 жовтня 2021 року.
Іншим власником 1/2 частини житлового будинку на підставі Додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМР № 926154, посвідченого 25 жовтня 2021 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Донецької області Костюковою Н.С. за реєстровим № 1-2135 є її брат є брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 280966041 від 25 жовтня 2021 року.
У відповідності до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 квітня 2020 року у справі № 234/4497/20, провадження № 2/234/1996/20, розірвано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 28 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Красноторської селищної ради м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 26.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 .
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спірному будинку АДРЕСА_2 , зареєстрований, але з лютого 2020 року не проживає, житловим приміщенням не користується, речей його в будинку не перебуває, що підтверджується актом № 377 від 14 листопада 2021року, складеним головою комітету мікрорайону № 5 ОСОБА_4 в присутності сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в зазначеному спірному жилому будинку понад один рік, речей його в будинку не перебуває, відповідач не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, а тому суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору в сумі 908,00 грн., зазначена сума судового збору повинна бути відшкодована відповідачем на користь держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держависудовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).
Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
- третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року.

Суддя С. І. Доценко