17 вересня 2024 року місто Чернігів
Справа №751/6447/24
Провадження №2/751/1564/24
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Діденко А. О.
секретаря судового засідання Бобровник Н. В.
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини,
Встановив:
І. Стислий виклад позиції позивача
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем розлучені, мають малолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2018 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 2 000 грн. Проте на даний час такий розмір аліментів є замалим для дитини, оскільки вона подорослішала та потребує значно більших витрат, зокрема нового одягу та взуття, харчування, засобів гігієни, іграшок, гаджетів, розвиваючих гуртків, санаторіїв. Також дитина має проблеми із зором, що потребує коштів на лікування. Тому 2 000 грн аліментів недостатньо для повноцінного утримання дитини. Зазначає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він є директором, власником та кінцевим бенефіціаром декількох компаній, має у власності декілька автомобілів, був зареєстрований як ФОП. Крім того, на його рахунках наявні активи в гривнях та доларах. За таких обставин наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини. Необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 заробітку (доходу) відповідача.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 24 липня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами суду від 20.08.2024 та 03.09.2024 розгляд справи відкладався у зв`язку з необхідністю вжиття заходів щодо сповіщення відповідача про розгляд справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимог підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, зокрема шляхом направлення повісток за останнім відомим місцем реєстрації проживнаня відповідача та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя, судом 17.09.2024 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13).

Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 27.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21).

На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист (а.с.22-23).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с.19-20).

За інформацією з сайту «Опендатабот» ОСОБА_2 є директором ТОВ «КОНТІН МЕДІА», ТОВ «ЛІДІЗ-ПЛЮС», ТОВ «ПЦ «ПРИНЦ», ТОВ «ЕКО 2000», є власником корпоративних прав ТОВ «АЙК`Ю ДІДЖИТАЛ», ТОВ «ПЦ «ПРИНЦ», ТОВ «ЛІДІЗ-ПЛЮС», ТОВ «ГАЗЕТА «НАШЕ МІСТО» та є кінцевим бенефіціаром ТОВ «АЙК`Ю ДІДЖИТАЛ» (а.с.24).

З декларації відповідача як особи, уповноваженої на здійснення функцій держави, за 2023 рік вбачається, що він має у власності транспортний засіб BMW, 7 серії, 2018 року випуску, корпоративні права у ТОВ «АЙК`Ю ДІДЖИТАЛ ГРУП» (52%), ТОВ «ГАЗЕТА «НАШЕ МІСТО» (22%), є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «АЙК`Ю ДІДЖИТАЛ ГРУП», отримав 163 985 грн заробітної плати та має грошові активи у розмірі 155 000 грн і 14 000 доларів США (а.с.25-28).

Позивач з малолітньою дитини зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 14). Водночас вони мають посвідки на постійне місце проживання в Республіці Італія (а.с.9-12).

Відповідно до виписки з медичної карти ОСОБА_4 (а.с.37) та її медичної документації (а.с.38-42), малолітня дитина має проблеми із зором.

Згідно з копіями чеків ОСОБА_1 оплачує харчування малолітньої дитини в школі та лікування останньої (а.с.43-57).

Відповідач проживає окремо, доказів про наявність чи відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна у власності, щодо складу сім`ї суду, наявності інших обставин, які би унеможливлювали або ускладнювали утримання дитини, суду не надав.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів, з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що визначений рішенням суду від 09.11.2018 розмір аліментів у твердій грошовій сумі в сумі 2 000,00 грн станом на день подання позову та розгляду справи є замалим та не здатний забезпечити дитині необхідний та достатній розвиток, зокрема із урахуванням інфляційних втрат купівельної спроможності національної валюти України в період 2018 2024 років.

При цьому суд враховує, що за час, який минув після ухвалення рішення суду від 09.11.2018, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3 196 гривень.

Положення статті 182 ЦК України передбачають, що при визначенні суми аліментів, що підлягають стягненню, суд повинен врахувати не лише доведений рівень доходів відповідача, але й наявність таких цінних активів, як рухоме та нерухоме майно, корпоративні права тощо, тобто суд повинен за наявності відповідних підстав врахувати й можливі доходи відповідача, не відображені в податковій звітності.

Суд бере до уваги наявність факту придбання цінного рухомого майна автомобіля в 2023 році, наявність корпоративних прав, значних грошових заощаджень в національній та іноземній валюті як обставини, що згідно статті 182 ЦК України є підставами для зміни розміру аліментів.

Також суд ураховує наявність у відповідача іншої дитини, детальних відомостей про вік та обставини утримання якої відповідач суду не надав. Однак, на думку суду, заявлений позивачем розмір вимог щодо стягнення аліментів у контексті встановлених обставин справи є співмірним із доходами відповідача та не створить перешкод у можливості забезпечення дитини, народженої від другого шлюбу відповідача.

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не давав свого відзиву із власними запереченнями щодо заявленого позову, не надав будь-яких аргументів та доказів на спростовування позовних вимог та не надав доказів щодо свого майнового стану.

Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, майновий стан відповідача, а також враховує те, що позивач в силу закону також зобов`язана утримувати дитину та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 згідно з рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2018 у справі №200/10959/18, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги від 08.07.2024 адвокатом Кушнеренком Є.Ю. (а.с.58) та ордеру (а.с.62).

Позивач сплатила на користь адвоката 4 000,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №186 від 17.07.2024 (а.с.59) та актом виконаних робіт від 17.07.2024 (а.с.60).

Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (адвокат приймав участь в одному у судовому засіданні), відсутності клопотання відповідача про зменшення указаних витрат, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 206, 259, 263, 265, 274-279, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 189, 191, 192 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2018 у справі №200/10959/18, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дати набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. на користь ГУК у м. Києві/м. Київ/2203106, код отримувача 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 22.09.2024.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: житловий масив АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя А. О. Діденко