Справа №: 148/1931/23
Провадження № 2/148/70/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з викликом сторін в м. Тульчині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом посилаючись на те, що 12.09.2018 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/456163, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 55456,97 грн, а той зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, я також виконати інші обов`язки визначені договором. Відповідно до умов договору, кредит видавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю в розмірі 50000,00 грн. Умовами договору також передбачався страховий платіж у розмірі 5456,97 на користь страховика. Дата надання кредиту: одноразово 12.09.2018, дата сплати ануїтентних платежів, 12 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів. Дата повного погашення 12.09.2024, строк кредитування 72 місяці, з дати надання кредиту. АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» свої зобов`язання за вказаним договором виконав та надав у користування відповідачу кредит у розмірі 55456,97 грн відповідно до умов кредитного договору. Відповідач же, всупереч умовам кредитного договору, грошові зобов`язання за кредитним договором виконував частково, а з жовтня місяця 2022 року взагалі припинив виконання зобов`язання.

20.12.2022 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, згідно з умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018. 22.06.2023 позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Проте, відповідач дану вимогу не виконав, тому станом на 25.09.2023 має перед позивачем заборгованість в розмірі 59985,74 грн, що складається з: 50331,93 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 9653,81 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 59985,74 грн за Договором № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 року, судові витрати в розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн.

18.12.2023 до канцелярії суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Зубаня О.О., який діє на підставі ордера серії АВ № 1095958 (а.с.68) про залучення третьої особи, колишньої жінки відповідача, з підстав того, що кредит був оформлений та використаний відповідачем в інтересах сім`ї та відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що у провадженні Тульчинського районного суду перебуває справа про поділ майна подружжя Цюпій, яке призначено на 21.12.2023 (а.с.84-89). Також від останнього надійшли письмові заперечення та пояснення (а.с.90-91) із змісту яких вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову, з огляду на таке: розмір заборгованості не підтверджений належними доказами; відсутні докази правомірності набуття позивачем прав вимоги та позивачем пропущений строк позовної давності.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Зубань О.О. позовні вимоги визнав частково у розмірі тіла кредиту на суму 41397,90 грн та відсотків на суму 4378,76 грн тобто на загальну суму 45776,66 грн, посилаючись на те, що відповідачем було погашено кредит на суму 14209,08 грн та просив стягнути 50% заборгованості з третьої особи, ОСОБА_4 оскільки наполягав, що кредит брався на утримання сім`ї.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доіоди свого представника.

У судове засідання представник позивача адвокат Титаренко В.В. (а.с.52) не з`явився, в матеріалах справи наявні клопотання, згідно яких останній просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.3 зворот, 65).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 неодноразово у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про те, що вона перебуває на роботі та не може з`явитись до суду. Просить відкласти розгляд справи на інший день (а.с.137). Доказів перебування на роботі суду не надала.

Розгляд справи неодноразово відкладався за заявами сторони відповідача, а саме: 19.10.2023 за заявою представника відповідача у зв`язку з укладенням договору про надання правової допомоги напередодні; 27.11.2023 за заявою про надання додаткового часу на підготування відзиву, посилаючись на зайнятість; 18.12.2023 у тексті зави про залучення третьої особи (а.с.84 зворот); 16.01.2024 за заявою третьої особи про надання додаткового строку на підготування пояснень до позову (а.с.107), 11.03.2024 за заявою представника відповідача у зв`язку із зайнятістю в іншій справі (а.с.126).

Судом не вбачається підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи та зі згоди відповідача та його представника розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що відсутні перешкоди для ухвалення рішення суду за письмовими матеріалами справи, оскільки сторони подали суду заяви по суті справи, подача яких передбачена ст.ст.178, 179, 180 ЦПК України, отже позиція сторін суду зрозуміла та їй буде дана належна оцінка при ухваленні рішення.

Також при прийнятті такого рішення судом враховано і те, що розгляд цієї цивільної справи буде в повній мірі відповідати завданням цивільного судочинства, серед яких є, окрім вимог щодо справедливого та неупередженого розгляду справ, також і вимога щодо своєчасного розгляду цивільної справи (ч.1ст. 2 ЦПК України).

Із врахуванням зазначеного, судом вбачається, що у справі наявні усі необхідні докази для ухвалення рішення суду в межах предмету позовних вимог (положення ч.1 ст. 77 ЦПК України) та з урахуванням положень ст.ст.77, 80, 89 ЦПК України.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174 та 191 ЦПК України та подав до суду заперечення щодо вимог позивача, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України та поясненнями наданими у судовому засіданні.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд зауважує, що у кредитному договорі не зазначено, на які цілі був отриманий кредит та не вказано, що ОСОБА_5 , як дружина позичальника надавала згоду (була обізнана) щодо його отримання. Доказів на підтвердження використання отриманих кредитних коштів в інтересах сім`ї ні відповідачем ні його представником у судовому засіданні не надані та матеріали справи не містять, сам факт перебування у шлюбних відносинах не дає підстав безумовно вважати, що вказані кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Крім цього рішення суду про поділ спільного майна подружжя, яким визнано вищезазначену кредитну заборгованості власністю подружжя, суду також не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено та судом не встановлено (матеріали справи не містять належних та допустимих доказів), що грошові кошти, одержані за кредитним договором № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018, ОСОБА_2 використав в інтересах сім`ї (колишнього подружжя).

Також посилання представника відповідача на зменшення суми кредиту на суму фактичної сплати відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки доказів такої сплати сторона відповідача не надала, як і не надала особистих розрахунків заборгованості за кредитом, а посилання представника на зменшення суми кредиту на фактично сплачену суму погашення заборгованості відповідача спростовуються розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с.26-27), оскільки представником відповідача не враховані відсотки за невчасне погашення заборгованості відповідно до графіка погашення, що передбачено п. 3.3 Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 (а.с.5 зворот).

Посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, що також закріплено п.п. 1.1.5-1.1.6 ст. 1, п. 6.2 статті 6, статтею 7 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018. Також п. 10.5 зазначеного договору строк позовної давності до всіх правовідносин пов`язаних із виконанням договору збільшений до 70 років.

Із п.п. 1.1.5-1.1.6 ст. 1 вказаного договору вбачається, що відповідачу кредит надавався строком на 72 місяці та датою повного погашення зазначено 12.09.2024.

А тому зазначення представником відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог позивача з підстав пропуску строку позовної давності розцінюється судом як, намагання уникнути виконання зобов`язання за кредитним договором.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність у матеріалах справи належно обґрунтованого розрахунку заборгованості та відсутності доказів переуступки прав вимоги у первісного кредитора суд зазначає таке.

При запереченні відповідачем сум, які належать до стягнення у зв`язку з виконанням останнім зобов`язання, останній повинен надати свій розрахунок заборгованості, однак представником відповідача такого розрахунку не надано, а тому суд не має можливості перевірити доводи щодо неправильності розрахунків позивача. Також твердження представника відповідача спростовуються випискою по рахунку, яка міститься у матеріалах справи (а.с.15-25).

Також посилання представника відповідача на те, що позивач не має статусу фінансової установи спростовується наданою позивачем випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.44 зворот) де у даних про основний вид економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» вказано, надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

Статтею 8 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 передбачено, що кредитор має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі. У разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки кредитор, що випливають з розділу І договору, в повному обсязі, у тому числі право вимоги повернення кредиту, процентів за користування ним, пені. Кредитор повідомляє позичальника про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом за останньою відомою адресою позивальника та фактом повідомлення позичальника вважається наявність відмітки поштового відділення про відправлення відповідного повідомлення.

Суд зауважує, що твердження представника позивача щодо неналежності доказу проведення оплати за договором про відступлення прав вимоги у зв`язку з тим, що платіжна інструкція не містить підпису та печатки банківської установи не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до п.2.3.3 договору про відступлення права вимоги № 114/2-57-F вбачається, що первісний кредитор не пізніше 5 робочих днів з дати отримання від нового кредитора коштів у розмірі загальної вартості прав вимоги сформованого портфеля заборгованості направляє на підписання новому кредитору реєстр боржників, яким фіксується відступлення прав вимоги за сформованим портфелем заборгованості, а новий кредитор у цей же день підписує реєстр боржників, проставляє печатку та повертає первісному кредитору, дата підписання реєстру боржників відповідає відступленню прав вимоги, тому враховуючи викладене, платіжна інструкція не є єдиним доказом, а враховується судом у сукупності з іншими наданими доказами, а саме: копія договору № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018, виписка по рахунку, реєстр боржників, лист вимога про перерахунок коштів (а.с.5-25, 33-38), що підтверджує право переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Тобто перехід права вимоги та отримання документів по боржникам можливий лише після проведення повної оплати портфеля заборгованості.

Судом встановлено, що 12.09.2019 відповідач уклав кредитний договір № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 з Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (а.с.5-14) та даний факт відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов кредитного договору № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб на наступних умовах: кредит надається одноразово 12.09.2019, сума кредиту 55456,97 грн де 5456,97 страховий платіж, строк кредитування 72 місяці, кінцева дата повернення кредиту 12.09.2024, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 42,9 % річних; дата щомісячного погашення 12 число кожного місяця, сума щомісячного погашення 2154,36 згідно графіку. Відповідно до п. 3.3 договору в разі прострочення погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму. Відповідно до п. 12.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов`язань (а.с.5-7).

Із виписки по рахунку відповідача (а.с.15-25) встановлено, що останній отримав кредитні кошти у сумі визначеній договором та здійснював погашення кредитної заборгованості, однак у зв`язку з частковим виконанням останнім зобов`язань за договором станом на 24.01.2023 має заборгованість з основної суми боргу та зі сплати відсотків. .

З огляду на зазначене, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018.

Із копії договору про відступлення права вимоги № 114/2-57-F (а.с.28-32) встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги зокрема до відповідача, що підтверджується листом вимогою про перерахування загальної вартості портфеля заборгованості (а.с.33), платіжною інструкцією № 70 до безготівкового переказу від 23.01.2023 (а.с.34), копією реєстру боржників, де під № 1135 зазначений відповідач, копією витягу з реєстру боржників.

Статтею 7 договору передбачено право кредитодавця, звернутись до позичальника з вимогою дострокового виконання зобов`язання у разі порушення виконання зобов`язань за договором, що також зазначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

У матеріалах справи міститься копія досудової вимоги від 22.06.2023 (а.с.39) та докази її відправлення на адресу відповідача (а.с.40-42). Дана вимога не була виконана відповідачем, що призвело до звернення позивача до суду.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконував, оскільки не надавав своєчасно ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за вказаними вище кредитним договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.2 ст.1056-1ЦК).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 статті 1054 ЦК визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитними договором у добровільному порядку не сплатив (докази сплати кредитної заборгованості матеріали справи не містять), проти укладення кредитного договору № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 та отримання кредитних коштів не заперечував, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню загальна заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 59985,74 грн.

Із аналізу ст.ст. 137 та ст. 141 ЦПК України вбачається, що заявлене позивачем відшкодування витрат понесених на правову допомогу у розмірі 1400,00 грн, що підтверджуються копією договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року з (а.с.45-74), копією додатку № 1 до договору, у якому погоджені обсяги правової допомоги та її вартість (а.с.48), копією листа замовлення на отримання правової допомоги від 14.06.2023 щодо кредитного договору 014/380805/82/456163 (а.с.49), актом виконаних робіт (а.с.50), платіжною інструкцією № 1287 від 09.08.2023 (а.с.51), ордером серії АІ № 1464084 (а.с.52), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.53) є обґрунтованим та підлягаючим до задоволення, також відповідачем вказана сума не оспорювалась.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 2684,00 гривні сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 1272 від 09.08.2023 (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника позивача адвоката Титаренка Владислава Володимировича, який діє на підставі договору в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІТІ ФІНАНС», , місцезнаходження якого: вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 04053, загальну заборгованість за кредитним договором № 014/380805/82/456163 від 12.09.2018 у загальному розмірі 59985,74 грн (П`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 74 коп. станом на 25.09.2023, а також суму судового збору в розмірі 2684,00 (Двох тисяч шестисот вісімдесяти чотирьох) грн та 1400,00 (Тисячі чотирьохсот) грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 18.04.2024.

Суддя О.О.Дамчук