Справа № 373/1807/23
Номер провадження 2/373/67/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/1807/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа: Виконавчий комітет Переяславської міської ради,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

встановив:

Зміст позовних вимог та заперечень викладених у відзиві.

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 та просить, з урахуванням збільшення позовних вимог:

зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача, шляхом відновлення меж земельних ділянок, відповідно до межі встановленої на 2019 рік; демонтування за рахунок відповідача самочинно побудований гараж; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача вказує, що ОСОБА_3 на праві власності належить домогосподарство, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Дану нерухомість ОСОБА_3 отримав у спадок у 2019 році. Земельна ділянка, на якій розміщене домогосподарство не приватизована. Власником суміжної земельної ділянки є відповідач. Земельна ділянка ОСОБА_4 було приватизована в 2010 році і їй присвоєно кадастровий номер :01:066:0279. При цьому, із батьком позивача (власником домоволодіння на той момент) узгоджувались межі земельної ділянки відповідача. В 2020 році відповідач самостійно змінила межі своєї земельної ділянки на 0.5 метра вбік земельної ділянки позивача шляхом переміщення огорожі. В 2022 році відповідач побудувала гараж. ОСОБА_1 вказує, що гараж збудований без відповідних дозволів та погоджень (самочинно), при цьому розміщений частково на території позивача (внаслідок самочинної зміни межі земельних ділянок). Самочинність будівництва гаражу відповідачем, встановлена комісією міської ради. Накладення земельних ділянок, перешкоджає позивачу приватизувати свою земельну ділянку, оскільки воно відображається на даних геотопозйомки та земельного кадастру України.

У відзиві відповідач заперечила проти задоволення позову. У якості контраргументів висловила наступне. Позовні вимоги вважає некоректними. Обставини та факти наведені в позові такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вважає, що межі порушені не були. Паркан який розділяє домоволодіння розміщений чітко по межі земельних ділянок і не створює їх накладень. Доказів накладення земельної ділянки відповідача на ділянку позивача, суду не надано. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник виконавчого комітету Переяславської міської ради направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Рух справи в суді.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 07.09.2023 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 22.09.2023.

За клопотанням представника відповідача підготовче судове засідання в справі відкладене на 05.12.2023 задля надання можливості стороні відповідача подати відзив на позов в межах строку дії ухвали.

Відповідачем 28.09.2023 до суду направлено відзив на позов у якому висловлені заперечення проти заявлених вимог із відповідним обґрунтуванням.

10.10.2023 стороною позивача збільшено позовні вимоги, про що до суду подана відповідна заява.

В даній справі, за клопотанням представника позивача була призначена судом земельно-технічна експертиза.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа: Виконавчий комітет Переяславської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою було зупинене на час проведення земельно-технічної експертизи.

03.06.2024 до суду надійшов висновок експерта від 10 травня 2024 №25661/23-41 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, що стало підставою для поновлення провадження у справі.

В ході підготовчого засідання задоволено клопотання сторони відповідача про виклик і допит в судовому засіданні свідків.

Представником позивача заявлено про необхідність виклику в судове засідання експерта, який проводив судову земельно-технічну експертизу для роз`яснення його висновку.

Ухвалою від 13.06.2024 було закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

З письмових доказів наданих суду вбачається наступне.

З Витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Зазначений будинок ОСОБА_6 отримав у спадок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 26.06.2019 (а.с.7).

З відповіді міського голови Переяславської міської ради на звернення ОСОБА_6 вбачається, що на земельній ділянці кадастровий №:01:066:0279, власником якої є ОСОБА_4 дійсно, без відповідних дозволів збудований гараж з прибудовою. Даний гараж зведено на відстані менше 1 метра від межі земельної ділянки ОСОБА_6 . Також, із відповіді вбачається, що внаслідок некоректної роботи організації із землеустрою, яка виконувала документ на право власності на землю по АДРЕСА_2 (ділянка відповідача), межа між земельними ділянками повинна бути зміщена в бік садиби ОСОБА_6 (позивача) (а.с.8).

Представником відповідача після дослідження цього доказу звернута увага на відсутність в цьому документі інформації про те, які спеціалісти і на підставі чого проводили дослідження. ОСОБА_2 вказав, що цей лист відповідь на звернення позивача можна розцінити, як суб`єктивну думку особи, яка нічим не підтверджена, а відтак і не має доказового значення.

Додані копії планів земельної ділянки свідчать про її розмір та належність позивачу (а.с. 9-10).

Витяги з публічної кадастрової карти, додані стороною відповідача, не містять відомостей про дату і час їх формування, відсотку накладення земельних ділянок, а також даних про особу, яка їх формувала та підпису цієї особи, а тому не можуть бути прийняті судом, як письмові докази і враховані під час ухвалення рішення (а.с.11,12).

Стороною відповідача в обґрунтування заперечень, надано суду копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок на місцевості (а.с.45-78).

Представником позивача звернута увага на те, що технічна документація на земельну ділянку виготовлена після виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача, що суперечить земельному законодавству.

За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №373/1807/23, складено експертний висновок від 10.05.2024 №25661/-23/41 з якого вбачається, що надати відповідь на питання чи є порушення меж (або накладення) земельних ділянок в АДРЕСА_3 , не вбачається за можливе. Неможливість надання конкретної відповіді, обгрунтована у висновку тим, що експерту для дослідження не надані координати земельної ділянки по АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим, неможливо встановити накладення цих ділянок (а.с. 107-118).

Ненадання експерту для дослідження координат земельної ділянки по АДРЕСА_1 , пов`язано із тим, що ці координати не визначались, про що вказав представник позивача в судовому засіданні 08.11.2023, яке проводилось судом для вирішення питання надання експертові додаткових матеріалів за її клопотанням від 13.03.2024 (а.с.105).

За клопотанням представника позивача, в судовому засіданні в порядку ст. 237 ЦПК України були досліджені електронні докази, які містяться на CD-R диску доданому до позовної заяви (а.с.18). Ними є 29 фотознімків в електронному форматі та 1 відеофайл, на яких зображені прибудови на земельній ділянці, паркан сітка, як межа між земельною ділянкою сторін у справі та будівля гаражу.

Представник позивача, надаючи пояснення з приводу оглянутих електронних доказів, акцентував увагу та тому, що паркан (сітка) яка розділяє суміжні земельні ділянки частково демонтований в місці зведення гаражу. ОСОБА_3 шляхом накладення стрічки поверх огорожі демонстрував порушення меж його земельної ділянки з боку відповідача під час зведення гаражу, що і зафіксовано на електронних файлах-зображеннях та відеофайлі.

На думку представника відповідача, з досліджених електронних доказів встановити факт порушення неможливо, оскільки рівень і кут стрічки не дає інформації про конкретну площу порушення, до того ж не встановлено ким та в який період сформовані ці електронні докази.

Просив не враховувати дані докази при ухваленні рішення.

Представник відповідача відмовився від заявлених для допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є будівельниками і безпосередньо виконували будівництво гаражу та паркану, про які йдеться в даній справі.

З урахуванням позиції представника позивача, відмова сторони відповідача від допиту свідків прийнята судом.

За клопотанням представника позивача в судовому засіданні допитана експерт, яка проводила судово земельно-технічну експертизу у цивільній справі №373/1807/23, та складала експертний висновок від 10.05.2024 №25661/-23/41.

Експерт ОСОБА_11 на запитання адвоката Романенка Г.П. пояснила, що експерт працює з матеріалами, які надають їй для дослідження в межах поставленого для вирішення запитання. Для вирішення поставленого їй питання, а саме «Чи є порушення меж (або накладення) земельних ділянок АДРЕСА_3 , відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки?» необхідно щоб обидві досліджувані земельні ділянки були «сформовані». Тобто, досліджувана земельна ділянка, перебуває у власності, відомості про її дані занесені до ДЗК, їй присвоєно кадастровий номер та визначено координати поворотних точок (кутів) меж досліджуваної земельної ділянки (ділянок) на місцевості. В досліджуваній справі, земельна ділянка позивача не має кадастрового номера, не має визначених меж і відповідно, визначених координат поворотних точок (кутів). Встановити накладення меж, за відсутності таких меж неможливо, що і вказано у висновку. Також, на запитання представника позивача, експерт роз`яснила що порівняння наданих експерту даних з даними про земельну ділянку наявними в ДЗК, може проводитись експертом лише з метою підтвердження актуальності таких даних. В даному ж випадку, такі підстави були відсутні. Крім того, ОСОБА_11 на запитання ОСОБА_1 про те, чи проводилось нею дослідження безпосередньо на місцевості, відповіла, що виїзд експерта для дослідження проводиться у випадку, якщо ставиться питання порушення фактично визначених меж. В досліджуваній справі, таким чином питання не ставилось та межі земельної ділянки позивача фактично не визначались, тому виїзд експерта на місцевість не проводився.

Представником позивача, одразу після допиту експерта в судовому засіданні, було заявлено клопотання про проведення повторної експертизи. Як підставу для проведення повторного дослідження, адвокат Романенко Г.П. вказав, що місцевий експерт, зможе одночасно і встановити координати земельної ділянки його клієнта і встановити факт накладення.

Представник відповідача заперечив проти призначення повторної експертизи зазначивши, що координати земельної ділянки визначаються інженером-землеупорядником, а не експертом. Експерт може встановити відповідність визначених координат координатам (площі) земельної ділянки, яка фактично використовується, втім питання експерту, якому представник позивача просив доручити проведення дослідження викладені так само, про що свідчить письмове клопотання ОСОБА_1 . На переконання ОСОБА_2 підстави для призначення повторної експертизи в даному випадку відсутні, а експерт, який може вийти за межі поставленого запитання та самостійно встановлювати те, що не віднесено до його компетенції не заслуговує на довіру, про що ним було вже зазначено раніше, при обранні експертного закладу.

В задоволенні клопотання представника про призначення повторної експертизи судом було відмовлено, оскільки в судовому засіданні не встановлено неповноти, або ж неясності висновку експерта в розумінні ст. 113 ЦПК.

Норми права що підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правове регулювання питань пов`язаних із самочинним будівництвом відображене в ст. 376 ЦК України, де частина перша встановлює і визначення самочинного будівнцтва і його ознаки. Так, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 4 статті 376 ЦК України закріплено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Особливості розгляду судами загальної юрисдикції цивільних справ у сфері земельних відносин розглядаються у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до п.7 якого, захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який

існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, що узгоджується із згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України.

Разом із цим, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оцінюючи клопотання представника відповідача на предмет належності і допустимості електронних доказів, які містяться на CD-R диску доданому до позовної заяви (29 фотознімків в електронному форматі та 1 відеофайл) (а.с.18) суд зазначає, що дані докази містять інформацію щодо предмета доказування - є належними (cтаття 77 ЦПК);

Судом не встановлено, що подані докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом тобто є допустимими (cтаття 78 ЦПК );

Втім, фотографічні знімки, які долучені стороною позивача, не дають інформації про конкретний обсяг порушення в контексті місця накладення та площі накладення. До того ж з наданих фотографічних знімків неможливо встановити, а ні точного місця зйомки в контексті предмета спору, а ні часу, коли ці знімки були виготовлені.

За таких обставин, за допомогою наданих доказів, не можна встановити дійсні обставини справи, які входять до предмета доказування, тобто ці докази є недостатніми і не можуть бути прийняті судом, як доказ тих обставин, про які вказує представник позивача (cтаття 79 ЦПК).

Вирішення спору.

В даному випадку йдеться про те, що ділянка землі, розташована на певному відрізку, фактично займає територію іншої, сусідньої земельної ділянки (межі земельних ділянок визначаються землевпорядними документами).

Задля встановлення даного факту проводиться експертиза, оскільки тільки експерт, який володіє спеціальними знаннями, встановлює таке порушення. При цьому встановлюється відсоток, кут та площина накладення земельних ділянок.

Вирішення даної цивільної справи потребує встановлення фактичних обставин порушення, про яке заявляє позивач, а в разі підтвердження такого порушення, його усунення шляхом застосування відповідної норми права.

Всі ці складові можуть бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, в судовому засіданні.

Координати земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу - не визначались. Межові знаки вказаної ділянки, також не визначені.

До територіального органу Держгеокадастру у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки позивач із даним питанням не звертався.

Саме це стало підставою для такого висновку експерта, як фактична неможливість, за цих умов, встановити порушення меж земельної ділянки позивача з боку відповідача. Адже встановлювати необхідно кут та площину накладення конкретних земельних ділянок, які мають кадастрові номери, із визначенням місця накладення з урахуванням поворотних точок меж земельних ділянок.

Земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 (по АДРЕСА_1 ) не має визначених координат.

Верховний Суд в постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц, наголосив, що за загальним правилом доказування, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний

Посилання позивача на порушення меж його земельної ділянки з боку відповідача, в сдуовому засіданні належними і допустимими доказами не підтверджені.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 273, 289 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа: Виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 , проживає по АДРЕСА_4 ; РНКОПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , проживаючий по АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 24.09.2024.

Суддя І.О. Опанасюк