Справа № 386/630/24
Провадження № 2/386/304/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2024 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання - Штанько Л.Є.,

представника позивача - Погрібняка В.Є. ,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

встановив :

Представник позивача за довіреністю Ляр Д.Ю. звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала 01.03.2012 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на дату підписання та розміщені на сайті банку.

30.10.2014 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 32000,00 грн., для отримання доступу до рахунку відповідач отримала кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 08/17, тип -Картка «Універсальна» GOLD. Активація картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується зокрема рахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.

Після строку спливу строку дії первинної картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки : НОМЕР_2 , строк дії - 02/21, тип - Картка «Універсальна» GOLD; НОМЕР_3, строк дії - 03/22, тип - Картка «Універсальна» GOLD; НОМЕР_4, строк дії - 06/27, тип -Картка «Універсальна» GOLD.

В процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки 40,8 % річних. У процесі користування картками клієнту були доступні у вільному доступі на сайті банку та Приват24 умови обслуговування кредитних карток, також клієнт підписала паспорт споживчого кредиту від 05.10.2021 року, в якому є також є інформація про відсоткові ставки кредитування по карткових рахунках.

05.10.2021 року відповідачем також було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, заява підписана власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року №151.

Відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків, починаючи з 05.10.2021 року відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а саме у розмірі 40.8%, при цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотки у розмірі 8452,54 грн..

Позивач звертає увагу, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березня 2022 року - розмір 0 %, а в подальшому відсоткова ставка повернута.

Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав.

Однак, встановлено, що відповідач перестала вносити кошти посилаючись на спірні операції, які були проведені по її картці номер НОМЕР_3 , НОМЕР_4 - переказ зі своєї картки.

В ході перевірки даної інформації встановлено, що Банком 11.08.2023 р. було зафіксовано звернення клієнтки ОСОБА_2 , яке було направлено на перевірку.

06.07.2023 в період з 14:39:01 по 22:10:23 з карткових рахунків НОМЕР_3 та НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) була списана сума в загальному розмірі 39609,17 грн. шляхом проведення 5 платежів:

06/07/2023 14:39:01 P32 - 4,270.38 UAH - Переказ зі своєї карти 06/07/2023 14:42:46 P32 - 25,492.50 UAH - Переказ зі своєї карти 06/07/2023 15:51:07 P32 - 473.29 UAH - Переказ зі своєї карти 06/07/2023 21:38:47 P32 - 2,605.90 UAH - Переказ зі своєї карти 06/07/2023 22:10:23 P32 - 6,767.10 UAH - Переказ зі своєї карти.

11.08.2023 о 14:32:23 банк зателефонував на мобільний номер НОМЕР_6 клієнту ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) з метою роз`яснення причин блокування рахунків. В ході проведеної розмови було з`ясовано, що клієнт не знає про наявну заборгованість по рахунку, особисто вище наведені операції не проводила. Також клієнт повідомила про те що не користується онлайн банкінгом Приват24 та її SIM картка з номером НОМЕР_7 перестала функціонувати. Перевіривши логи входу до особистого кабінету Internet Banking Приват24 (далі -Приват24) 06.07.2024 було здійснено входи з інших пристроїв. Банк надсилав повідомлення для підтвердження входу в Приват24 у вигляді IVR дзвінків на фінансовий номер НОМЕР_7 при якому підтверджено надання доступу до акаунту в Приват24 з іншого пристрою. Вхід було здійснено шляхом зміни паролю входу до Приват24 за допомогою картки НОМЕР_8 та коректного введення PIN коду до неї. Згідно перевірки виявлено розголошення ОСОБА_2 даних номеру та PIN коду карткового рахунку НОМЕР_8 , що дало змогу третім особам, використовуючи фінансовий телефон клієнта, отримати доступ до особистого кабінету Приват24 та провести операції по її рахункам . Вина Приватбанку в проведені оскаржуваних операцій - відсутня, а тому просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.03.2012 року в розмірі 40112,54 грн. станом на 18.03.2024 року.

У відзиві, що надійшов до суду 26.06.2024 року відповідач зазначив, що позивач вказує на те, що відповідач звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав (-ла) Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку № б/н від 01.03.2012 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Відповідач не погоджується з вище викладеними твердженнями щодо підписання Анкети - заяви, оскільки в додатках до позовної заяви міститься Анкета - заява, яка не підписана сторонами , а тому вважати її укладеною не можна, крім того вона не була завірена Позивачем, що викликає сумнів в її достовірності.

Також позивач в своїй позовній заяві зазначає, що після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки. Також, позивач вказує, що в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 05.10.2021 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Відповідач заперечує вище викладені обставини щодо підписання паспорту споживчого кредиту від 05.10.2021 року , оскільки Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу окрім роздруківки самого паспорту та вказівки на його підписання, який не підтверджує реального волевиявлення Відповідача на підписання даного паспорту. Також позивач звертає увагу суду в своєму позові , що у процесі користування рахунком 05.10.2021 р. відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 ''Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України", а тому відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 05.10.2021р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40.8 %. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків розмірі 8452,54 грн. Відповідач заперечує про те, що він був повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків, починаючи з 05.10.2021р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40.8 % %, оскільки йому не надавалась Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Як зазначає позивач у своєму позові, що у процесі підготовки позовної заяви, було встановлено, що Відповідач перестала вносити кошти посилаючись на "спірні" операції, які були проведені по її картці номер НОМЕР_3 та НОМЕР_4 за 06.07.2023 - Переказ зі своєї карти. В ході перевірки даної інформації встановлено, що Банком 11.08.2023р. було зафіксовано звернення клієнтки ОСОБА_2 , яке було направлено на перевірку. В ході перевірки банк встановив розголошення ОСОБА_2 даних номеру та PIN коду карткового рахунку НОМЕР_8 , що дало змогу третім особам, використовуючи фінансовий телефон клієнта, отримати доступ до особистого кабінету Приват24 та провести операції по її рахункам. Вина Приватбанку в проведені оскаржуваних операцій - відсутня. Відповідач не погоджується з вище викладеними обставинами та вважає їх безпідставними , оскільки вона не надавала жодних даних номеру рахунку та пін коду свого карткового рахунку чи будь яких інших даних та не вміє взагалі користуватись мобільним додатком Приват24, а також не проводила жодних операцій з перерахунку коштів на інші рахунки, як це стверджує позивач, крім того відповідач повідомила Позивача про шахрайські дії третіх осіб з її рахунком. Крім того позивачем не доведено в позовній заяві, що саме відповідач передала третім особам дані своєї картки , також Позивач сам в своєму позові вказав яким саме шляхом було отримано доступ до карткового рахунку третіми особами , з якого вбачається , що Відповідач не вчиняла жодних дій які могли б свідчити про її винну поведінку в даній ситуації, яка своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 12.08.2023 року відповідач звернулась до Голованівського районного

відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області з

заявою про те, що 06.07.2023 року невстановлена особа без її відома здійснила пере випуск належної їй сім-карти мобільного оператора «Київстар» з

номера НОМЕР_7 , далі того ж дня з карткового рахунку НОМЕР_9 в умовах воєнного стану , здійснила крадіжку коштів в загальній сумі 31 660 грн., а саме здійснила переказ коштів з вказаного карткового рахунку на картку іншого банку номер якої невідомий, що підтверджується Витягом з ЄРДР номер кримінального провадження :0000460 від 12.08.2023 року (копія додається). Відповідач 21 серпня 2023 року зверталась до Позивача з письмовою заявою та повідомила його про те, що 06 липня 2023 року шахрайськими діями невідомі особи заволоділи її номером телефону, який був зазначений як фінансовий номер , для доступу до особистого кабінету Приват24 , та шляхом шахрайських дій було незаконно проти її волі списано з її фінансового рахунку кошти , у зв`язку з чим 12 серпня 2023 року вона звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою про здійснення шахрайських дій, та просила Позивача на час досудового розслідування зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій, що підтверджується копією заяви та опису вкладення до поштового відправлення (копії додаються). На заяву відповідача від 21 серпня 2023 року позивач надав відповідь від 22.09.2023 року № 20.1.0.0.0/7-230828/36038, якою відмовив у задоволенні заяви відповідача, а відтак вважає заявлений цивільний позов не обґрунтований та такий, що задоволенню не підлягає.

09.07.2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк засобами поштового зв`язку подав відповідь на відзив, яку суд залишає без розгляду, адже вона подана з порушення строків, визначених ухвалою суду від 10.06.2024 року і підстав для продовження встановленого процесуального строку не встановлено.

В судовому засіданні представник АТ КБ «Приват Банк» позов підтримав з тих же підстав, що зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав з підстав, які зазначені у відзиві. Відповідач підтримала позицію свого представника.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Так, 05 жовтня 2021 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 58-80), а також паспорт споживчого кредиту(а.с.43-51)., якими визначено умови, зокрема, кредитування в Приватбанку.

Також позивачем надано виписку за договором №б/н за період з 30.10.2014р. до 19.03.2024 р., довідку про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 (а.с. 52-57, 42), з яких слідує, що відповідач отримала в АТ КБ «Приват Банк» кредитні картки з встановленим кредитним лімітом, тобто із можливістю користування кредитними коштами банку відповідно до підписаних Умов та Правил.

Позивач, стверджуючи про наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором, надав розрахунок заборгованості, яка станом на 18.03.2024 р. становить 40112 грн. 54 коп., яка складається з 31660 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 8452,54 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 23-40).

Також встановлено, що з 06.07.2023 року по 22.10.2023 року з рахунку відповідача переказано та знято кредитні кошти на суму 39609,17 грн., які обраховані позивачем як заборгованість за тілом кредиту.

Водночас, відповідач стверджує, що кредитних коштів банку вона не отримувала і стосовно неї вчинені шахрайські дії.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: "користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: "встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк". Статтею 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано доказів, що відповідач ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за допомогою її карткового рахунку, і враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами усі сумніви та припущення тлумачаться в даному конкретному випадку на користь споживача, яка є "слабкою" стороною у цих відносинах, а відтак відповідач не має нести відповідальності за здійснення таких платіжних операцій.

При цьому, суд приймає до уваги, що одразу після виявлення факту шахрайських дій відповідач повідомила банк про обставини, які мали місце, а також невідкладно звернулася із письмовою заявою до правоохоронних органів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, адже заборгованість, обрахована банком, складається з суми кредиту, яким заволоділи шахрайським шляхом, а також процентів, які нараховані на вказану суму.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано суду письмові докази. Так, 18 червня 2024 року між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Терновенком Романом Миколайовичем було укладено договір про надання правової допомоги №б/н. З акту прийому - передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Терновенком Р.М., вбачається, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 10900,80 гривень. Такі витрати узгоджуються зі складністю справи, обсягом і часом виконаної адвокатом роботи.

Дані витрати фактично понесені відповідачем, що підтверджується квитанцією №18 від 23.09.2024 року.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10900,80 гривень, адже будь-яких ґрунтовних заперечень, які б вказували не неспівмірність отриманої відповідачем допомоги адвоката вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, представником позивача не надано, а тому клопотання останнього про зменшення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 23, 81, 83, 89,141,263-265 ЦПК України , суд

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 10900,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко