Справа № 727/9049/24
Провадження № 2/727/1803/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Шевченківського районний суд м.Чернівці у складі:

Головуючого- судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Гелка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилався на те, що з відповідачем він зареєстрував шлюб 15.07.2020 року

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Основною причиною розпаду їхньої сім`ї стали різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, постійні суперечки та сварки, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. Вони втратили почуття любові один до одного.

Окрім того, позивач вказував на те, що позивачка вмовила його передати їй велику суму коштів з їх сімейного бюджету. ОСОБА_2 його обманула та привласнила надані кошти. На які цілі позивачка витратила кошти йому невідомо. Також, увійшовши у довіру до його батьків, ОСОБА_2 заволоділа їхніми заощадженнями на велику суму, яку не повернула.

Вказав, що йому стало відомо про те, що у ОСОБА_2 виникли фінансові проблеми за місцем роботи, оскільки вона незаконно заволоділа великою сумою коштів клієнтів туристичної фірми, в якій працювала. На підставі зазначеного відносно відповідачки відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайства.

Просив шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився. У поданій позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідач також у судове засідання не з`явилася. Від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності та відсутності відповідача, позов визнала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як було встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15.07.2020 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №603 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, вважаючи, що між ним та відповідачкою спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, нерозуміння одне одного, постійні суперечки та сварки, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини, звернувся з даним позовом до суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Разом із тим, положеннями частини другої статті 110 СК України імперативно встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з частиною другою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (ч.3,ч.4 ст.110 СК).

Отже, підсумовуючи наведені вище норми СК України, суд доходить до висновку про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Держава охороняє сім`ю і створює умови для її зміцнення. Шлюб припиняється, зокрема внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Проте, закон встановлює строк, у продовж якого, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений жодним із подружжя, а саме протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Цей строк становить 1 рік, і на думку суду, його покликанням є надання подружжю можливості спокійно, не приймаючи поспішних та необдуманих рішень, оцінити конфлікт, що виник між ними, з точки зору спільних інтересів та інтересів дитини.

Таке законодавче обмеження у пред`явленні позову про розірвання шлюбу, забезпечує конституційний принцип рівності жінки і чоловіка у шлюбі та державної охорони сім`ї.

У той же час, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою, або якщо батьківство щодо дитини визнане іншою особою чи за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року.

Суд зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, з якими СК України пов`язує право одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року.

Зокрема, позивач не довів факту вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо нього або їх дитини, хоча на ці обставини позивач посилається у позовній заяві, обґрунтовуючи вимоги про розірвання шлюбу.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання позивача на те, що відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайства, суд до уваги не бере, оскільки зазначена обставина належними доказами не підтверджена.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Отже, беручи до уваги те, що на момент звернення позивачем до суду з позовом про розірвання шлюбу малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не досяг однорічного віку, суд констатує, що позивачем при зверненні до суду не дотримано вимоги ст. 110 СК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд зазначає, що цей позов у встановлені законом процесуальні строки (до досягнення дитиною одного року) не міг бути пред`явлений, окрім випадків наявності описаних вище виключних обставин.

Установлене ст. 110 СК України обмеження у пред`явленні позову про розірвання шлюбу, забезпечує конституційний принцип рівності жінки і чоловіка у шлюбі та державної охорони сім`ї.

Суд, роз`яснює позивачу його право звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, після зникнення обставин, що слугували підставою для закриття провадження у справі, а саме коли дитині виповниться один рік, або ж за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 110 СК України.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 255 ЦПК України та ст. 110 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 727/9049/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Роз`яснити позивачу його право звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, після зникнення обставин, що слугували підставою для закриття провадження у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.