П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Київ

Справа №373/2638/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/8455/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Свояка Д.В. 31 січня 2024 року в м. Переяслав, повний текст рішення складений 12 лютого 2024 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 178119-КС-005 про надання кредиту від 07 липня 2021 року, що становить 131219,33 грн, яка складається з:

- суми прострочених платежів по «тілу» кредиту 54000,00 грн;

- суми прострочених платежів по процентах 72005,78 грн;

- суми прострочених платежів за комісією 5213,55 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07 липня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №178119-КС-005, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 54000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,86587807% за кожен день користування кредитом.

Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 02 листопада 2023 року в сумі 131219,33 грн, яка складається з суми прострочених платежів по «тілу» кредиту - 54000,00 грн; суми прострочених платежів по відсотках 72005,78 грн; суми прострочених платежів за комісією- 5213,55 грн.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором 178119-КС-005 від 07 липня 2021 року в розмірі 103686, 45 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 54000, 00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 49686, 46 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення комісії в сумі 8100, 00 грн, суд виходив з того, що матеріали справи не містили доказів того, що зазначена комісія спрямована на оплату будь-яких послуг позивача у зв`язку з укладеним між сторонами кредитним договором. При цьому, суд вказав що позивачем було доведено наявність заборгованості за зазначеним договором за основним зобов`язанням та за процентною ставкою. Однак суд не погодився з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом, оскільки з розрахунку заборгованості вбачалось, що перший платіж за відсотками у розмірі 7013, 55 грн було здійснено відповідачем.

Не погодилось із вказаним рішення суду в частині незадоволених позовних вимог позивач, представником подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Представник позивача наголошує на тому, що включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем процентів за користування кредитом, а рівно й подальше нарахування зазначених процентів є законним та обгрунтованим, оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо саме надання споживчих кредитів.

Вказує, що відсотки по вказаному кредитному договору №178119-КС-005 були нараховані в період дії договору за кожен день користування на залишок по кредиту протягом 24 тижнів (169 днів).

Вказує, що боржник частково сплатив заборгованість за договором №178119-КС-005 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості ,чим порушив зобов`язання, встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 0, 86587807% нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено договором.

Звертає увагу, що згідно з розрахунку заборгованості відсоткова ставка була нарахована позивачем чітко в межах договору (24 тижні), а саме з 07 липня 2021 року по 22 грудня 2021 року.

Вказує, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем повністю відповідав вимогам договору та вимогам норм ЦК України та Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на судову практику в питанні неправомірності встановлення комісії за видачу кредиту некоректне, оскільки в даній справі кредитні договори були укладені до прийняття Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, НБУ своєю постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит», які передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом, в тому числі і комісії за надання кредиту.

Також комісія за надання кредиту передбачена умовами кредитного договору.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом у розмірі 22319, 33 грн та суму прострочених платежів за комісією за надання кредиту в розмірі 5213, 55 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути грошову суму 22319, 33 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за договором та суму прострочених платежів за комісією за надання кредиту у розмірі - 5213, 55 грн

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надав.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Перш за все, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині незадоволених позовних вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції не становить предмет апеляційного перегляду, так як іншими учасниками справи не оскаржується і вони не будуть позбавлені такого права.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом у розмірі 22319, 33 грн та суми прострочених платежів за комісією за надання кредиту в розмірі 5213, 55 грн.

Як вбачається з наданих ТОВ «Бізнес Позика» доказів, з візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що 07 липня 2021 року о 09:06:24 ОСОБА_1 здійснив вхід до особистого кабінету на сайті ТОВ «Бізнес Позика» www.my.bizpozyka.com, використавши номер телефону, та надав всю необхідну інформацію для формування належної пропозиції клієнту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Також клієнту за номером телефону відправлено смс-повідомлення з однаразовим ідентифікатором «G-9502» для підписання. Відповідач ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в ІТС індивідуальну оферту (з відповідним активним посиланням), яка містить істотні умови договору, з якою клієнт ознайомся та прийняв її умови (а. с. 16-17, 25-27).

Відтак, кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено 07 липня 2021 року в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 54000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання споживчих кредитів. Строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 0,86587807(фіксована ставка); комісія за надання кредиту 8100,00 грн.; загальний розмір кредиту 54000,00 грн.; термін дії договору до 22 грудня 2021 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 118800,00 грн.;орієнтовна реальна річна процентна ставка 3699, 19 процентів /а.с.19-20/.

Пунктом 3 договору було встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав сплатити 22 грудня 2021, загальний розмір платежів, які мав сплатити позичальник за кредитним договором складав 118800 грн, з яких: проценти за користування кредитом 56700 грн, кредит 54000 грн, комісія за надання кредиту 8100, 00 грн /а.с.19-20/.

ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором «G-9502», що підтверджується візуальною формою.

Крім того, позивачем було додано відомості клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/), де були зазначені дані клієнта: номер телефону, адреса реєстрації, РНОКПП/ІПН та інформацію щодо бажаного кредиту /а.с.28/.

Також позивачем на підтвердження кредитних зобов`язань, позивачем до матеріалів справи було долучено платіжне доручення №29786 від 07 липня 2021 року про переказ коштів шляхом поповнення на картку коштів у сумі 54000 ОСОБА_1 /а.с.29/.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже в силу ст. 625 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 8100 грн., а також подальша вимога стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано доказів того, що зазначена комісія спрямована на оплату будь-яких послуг позивач, внаслідок чого не підлягає стягненню, є помилковим.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем 21 липня 2021 року погашено заборгованість по комісії у розмірі 2886,45 грн. та станом на 22 грудня 2021 року заборгованість відповідача по комісії за надання кредиту становить 5213,35 грн. (8100,00 грн. - 2886,45 грн.).

Відносно нарахування заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитним договором колегія суддів погоджується з доводами позивача з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становила 0,86587807 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, що, з огляду на неналежність виконання ОСОБА_2 зобов`язань, був інакшим (більшим), ніж викладено у графіку платежів. Апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що загальна сума до сплати дійсно становила б 56700, 00 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів, чого у справі не встановлено. Проте, відповідачем лише одноразово було здійснено платіж на суму 9900, 00 грн з яких 2886, 45 - комісія за надання кредиту та 7013, 55 грн - проценти за користування кредитом.

Таким чином проценти за користування кредитом за умовами договору нараховували на суму залишку заборгованості та становили 72005, 78 грн з розрахунку (467, 57 грн (проценти за кожен день користування кредитом) *169 днів кредитування) - 7013, 55 грн (сплачена сума з проценти) = 72005, 78 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією у розмірі 5213,35 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 22319, 33 грн, а відтак рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією та процентів за користування кредитом у сумі 22319, 33 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаної вимоги.

А отже доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи і невмотивованість рішення в оскаржуваній частині знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1126,65 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитомта комісії за надання кредиту скасувати та ухвалити в цій часині нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитомта комісії за надання кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 72005, 78 грн. та комісію за надання кредиту у сумі 5213,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати в розмірі 1126,65 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук