РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Венгловської К.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 12.04.2024 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який обґрунтовує тим, що 18 вересня 2023 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області було винесено рішення по справі №154/3896/22, відповідно до якого було розірвано шлюб, укладений між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу відповідач звернулася до суду із позовом про стягнення з нього аліментів, який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 07.06.2023 року задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Весь цей час він сплачував аліменти, однак у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану, він змушений звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, враховуючи коливання його доходів щомісяця та зміни в умовах здійснення виплат, просить призначити аліменти на утримання дитини не в частці від доходу, а твердій грошовій сумі. Їхня спільна донька з відповідачем ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , прожитковий мінімум для дитини її віку становить 2563 грн. на місяць. Маючи достатній дохід, позивач не претендує на призначення мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину. Більше того, він готовий сплачувати суму, яка двічі перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів, тобто 5126 грн. Будучи військовослужбовцем Збройних сил України він не має стабільної постійної заробітної плати. Існує велика кількість чинників, які впливають на виплати військовослужбовцям. В деякі місяці він виходить «на нуль», за що отримує доплати, іноді весь час проводить в частині, тому оплата є значно меншою. Крім того, час від часу він має відпустку, яка не оплачується, і тоді заробітна плата є ще нижчою. Однак, незважаючи на все це, щомісяця з його рахунку списується сума, визначена ще рік тому. І в цих списаннях не враховується, що цього місяця його дохід набагато нижчий. Досить часто здійснення виплат затримується, а кошти на утримання дитини він мусить сплачувати в такому розмірі, ніби отримав максимальну заробітну плату. Також, просить суд врахувати суттєві зміни, що склалися в його сімейному стані за останній рік. 14.11.2023 між ним та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб. Станом на сьогодні його дружина є вагітною. Враховуючи її стан, дружина не може працювати, а тому перебуває на його утриманні. У зв`язку з цим і надалі сплачувати суму аліментів, визначену рік тому, він не має можливості. Зміни у його сімейному стані є досить суттєвими для перегляду розміру аліментів, які щомісячно сплачуються на користь відповідача. Крім того вважає, що суду необхідно врахувати наявність у нього двох інших дітей, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зважаючи на викладене позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які щомісячно стягуються з нього на користь ОСОБА_3 . Аліменти на утримання неповнолітньої дитини стягувати в твердій грошовій сумі, яка складає 5126 грн.

Ухвалою суду від 16.04.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 29.04.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.06.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Щербяк Н.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Лесик С.І. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини через його безпідставність та необґрунтованість. При цьому представник відповідача зазначив, що право змінити спосіб стягнення аліментів належить лише стягувачу.

Вислухавши учасників справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Володимир-Волинський міський суд Волинської області своїм рішенням від 07 червня 2023 року у цивільній справі № 154/880/23, яке набрало законної сили, задовольнив частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19), зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 зазначав, що після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки його сімейний і матеріальний стан змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у визначеному рішенням суду розмірі.

Оцінюючи твердження позивача про зміну його матеріального та сімейного стану, як підстави зменшення розміру аліментів, суд керується таким.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно 14 листопада 2023 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Дружина позивача ОСОБА_7 станом на 28.03.2024 року вагітна, що підтверджується лікарсько-консультативним заключенням акушера-гінеколога від 15.03.2024 рокую КП «Луцький клінічний пологовий будинок». Доказів того, що, на час ухвалення рішення, дружина позивача народила дитину, суду не надано.

З урахуванням вказаних обставин суд встановив, що сімейний стан позивача дійсно змінився, проте така зміна не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що з моменту винесення рішення суду (2023 року) матеріальний стан позивача погіршився, у зв`язку з чим розмір стягуваних аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 погіршує матеріальне становище інших членів сім`ї позивача.

Та обставина, що у позивача є ще двоє неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, на утримання яких з позивача також стягуються аліменти, була врахована судом при ухваленні рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на позицію сторін, дослідивши надані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що зміна матеріального та сімейного стану ОСОБА_1 впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Суд вважає необхідним також зазначити, що у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів змінивши спосіб їх стягнення.

Проте, як свідчить аналіз ст.181 СК України, право на зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, належить саме одержувачу аліментів, а не платнику.

На підставі наведеного суд вважає необхідним відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна і резолютивна частина рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 17.09.2024. Повне рішення суду складено 26.09.2024.

Головуючий А.М. Лутай