Номер провадження: 22-ц/813/1781/24
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В, Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Гуревського В.К., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви та рух справи в суді першої інстанції

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про захист прав споживача, за яким просить визнати дії підприємця неправомірними та незаконними, протиправними, та визнати навмисне порушення підприємцем прав споживача, гарантованих ст. ст. 4, 6, 8, 9, 15, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: права на належну якість товару; прав споживача на видачу розрахункового документу; права споживача на обмін товару та розірвання договору купівлі-продажу; право споживача на інформацію про товар; та додаткові порушення прав споживачів якщо розрахунковий документ своєчасно не передано покупцю. Якщо обмежено право покупця на одержання своєчасної інформації про товар, якщо порушується принцип рівності сторін договору, використання ФОП нечесної підприємницької практики, в тому числі внаслідок використання підприємцем переваг свого становища в торговельній діяльності відповідно до невиконання та порушення ФОП вимог ст. 698, 700, 707 ЦКУ та ст. 19 ЗУ з урахуванням вимог ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», ФОП не надала інформації про основні характеристики продукції, методи використання, дата виготовлення, походження товару, повну назву продавця та інформація про його особу та кваліфікацію тощо і право споживача відмовитись від продукції, право на заміну товару або відшкодування збитків тощо, які не виконала і порушила підприємець.

Згідно ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними з наслідками, передбаченими ст. 216 ЦКУ та завдання збитків покупцю внаслідок використання підприємцем переваг свого становища у торговельній діяльності.

На підставі цього позивач просить суд: розірвати укладений 03 листопада 2021 року договір купівлі-продажу між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 і споживачем ОСОБА_1 світера-гольф; зобов`язати ФОП ОСОБА_2 прийняти у ОСОБА_1 куплений товар - світер-гольф та повернути сплачену за товар суму 270,0 грн з урахуванням інфляції за 11, 12 місяців 2021 року = 15% від суми товару = 40 грн - всього 310,0 гривень; стягнути з ФОП ОСОБА_2 завдані позивачу збитки - тобто витрати, які споживач вимушена була зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та збитки- доходи які б споживач могла реально одержати якби її право не було порушено - у розмірі 8000,0 (вісім) тисяч гривень згідно обґрунтування завдання збитків відповідно до Закону та розрахунків збитків; стягнути з ФОП ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану відповідачем внаслідок порушення її прав покупця та споживача послуг, гарантованих нормами ст. 23, ч. 3 ст. 700, ст. 216 ЦК України у розмірі 6000,0 (шість) тисяч гривень; судовий збір стягнути з відповідача. Звільнити позивача від сплати судового збору згідно відповідно до гарантій встановлених ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача», та звільнити позивача від сплати судового збору оскільки вона як інвалід 2-ї гр., звільнена державою згідно ЗУ «Про судовий збір».

Відповідачка заперечувала проти задоволення вимог позивача, надала до суду відзив на позов, посилаючись на те, що вимоги позивача є надуманими, ФОП зробила все належне, щоб не порушувати права споживача, вимоги припису виконані в повному обсязі.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача задоволено частково. Розірвано укладений 03.11.2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу товару гольф. Зобов`язати ФОП ОСОБА_2 прийняти у ОСОБА_1 товар гольф та повернути суму коштів в розмірі вартості товару з урахуванням індексу інфляції в сумі 310,0 грн . Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 569,0 грн як збитки для відновлення свого порушеного права. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,0 грн на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що відповідачем були порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживача», суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання укладеного 03 листопада 2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу товару (гольф) підлягають задоволенню. Окрім цього, у зв`язку з порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживача» підлягає поверненню сума коштів в розмірі вартості товару з урахуванням індексу інфляції в сумі 310,00 грн та збитки для відновлення свого порушеного права у розмірі 569,00 грн. що доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем своїми неправомірними діями, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Проте суд вважає їх завищеними, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000,0 грн. Щодо визнання недостовірною негативну інформацію та її розповсюдження відповідачем, то суд має відмовити в частині цих вимог, оскільки вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати, змінити рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про зміну помилкового рішення суду в частині і задовольнити позовні вимоги позивача викладені в ч. 2 на арк.14 позовної заяви і визнати дії підприємця ОСОБА_2 неправомірними, незаконними та протиправними та навмисне порушення відповідачем прав споживача гарантованих ЗУ «Про захист прав споживача». Визнати використання відповідачем нечесної підприємницької практики внаслідок використання підприємцем переваг свого становища в торговельній діяльності та грубе порушення вимог ст..698, 700,707 ЦКУ та ст.4,6,9,12,15,19.21 ЗУ «Про захист прав споживачів», Правил торгівлі на ринках, Правил роздрібної торгівлі.

За результатами розгляду апеляційної скарги з урахуванням доводів вказаних позивачем в частині 1 та частині 2 апеляційної скарги і наявності в справі всіх доказів досліджених судом першої інстанції але не вказаних в обґрунтуванні встановлення незаконного зменшення розміру моральної шкоди.

Просила апеляційний суд вказати детально в постанові суду всі обґрунтування і доводи позивача фактичного розміру моральної шкоди нанесеного позивачу неправомірними та протиправними діями відповідача, скасувати/змінити/ рішення суду 1-ї інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грв. та прийняти постанову суду про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 11 тисяч гривень моральної шкоди для часткового задоволення фактично понесеної моральної шкоди позивачем.

Стягнути судовий збір та судові витрати з відповідача ОСОБА_2 .. Просила розмір моральної шкоди встановити в т.ч. з урахуванням пошкодження здоров`я позивача з вини відповідача з урахуванням неправомірних і незаконних дій відповідача, образ і погроз позивачу які привели до стрессу і тяжких захворювань. Просила апеляційний суд дослідити в судових засіданнях факти психічних страждань позивача викладених відповідачем в погорозах та образах позивача і її сім`ї у відзиві на позов та двох доповненнях до відзиву і чотирьох клопотаннях відповідача про виклик свідків наданих в суд першої інстанції та дослідити вимушену виконану роботу позивача що є обсягом зусиль для захисту свого права детально викладено на арк..8-9 позову, на арк..4 доповнення до позову №1 та дослідити докази які підтверджують сдачу позивачем заяв в поліцію особисто- є штамп та є відповіді з поліції отримані особисто; сдачу позивачем чотирьох заяв в ГУ «Держспоживслужбу»- є штампи канцелярії і відповіді на заяви позивача; відвезення особисто п`ять заяв до адміністрації ринку «Черемушки»- копії заяв є в справі з позначкою адміністратора ринку про прийняття заяв та підтвердження адміністратора ринку викладене на судовій повістці що на ринку нема штампа тому не завірені її підписи на прийнятті заяв-цей факт тобто відсутність на ринку штампа підтвердила в судовому засіданні відповідач; участь позивача в перевірці діяльності відповідача разом з ГУ «Держепоживслужби». Повідомляла апеляційний суд що нею подано три заяви до суду першої інстанції про ухвалення додаткових рішень по справіна цей час заяви не розглянуті судом і по ним не ухвалені рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржниця зазначала, що суд не вказав в рішенні суду беззаперечні докази які ґрунтуються на вищевказаних порушеннях відповідача та на нормах ЗУ на які посилалась позивач, що відповідач торгувала забороненим до продажу товаром-гольфом проданим позивачу, що категорично заборонено ЗУ та нормами вказаними в ч.13 п.2 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами згідно яких забороняється продаж товару без документів які засвідчують їх якість та безпеку та таких, що не мають відповідного маркування з урахуванням що відповідач підтвердила в поясненні в ГУ «Держспоживслужби» від 21.12.21р. де вказала на відсутність у неї документів про якість товару «документи про якість у продавця цього товару на ринку 7-й км» та не надала ні в ГУ «Держспоживслужбу» ,ні споживачу, ні в суд цих документів. В відзиві на позов на арк. 7 відповідач підтвердила, що товар продає без маркування; на арк..8 відзиву на позов стверджує всупереч закону «На ринках не требуется ярлики, маркировка, весь товар завозится и реализуется без маркировки» тобто ОСОБА_3 підтверджує що навмисно порушує закон і торгує забороненим до продажу товаром без маркування є правопорушником, яка свідомо порушує ЗУ «Про захист прав споживача»,Правила торгівлі на ринках,Правила роздрібної торгівлі непродовольчими товарами за що передбачена ст.ст. 156,159 КАП України адміністративна відповідальність. Зазначала, що суд також не вказав в рішенні суду досліджені в судових засіданнях і підтверджені доказами і аргументами вказаними в позові і доповненнях до позову факти обману відповідачем Держспоживслужби, суду та споживача, що також є доказами неправомірної діяльності і нечесної підприємницької практики ОСОБА_3 , а саме не надала на вимоги позивача і вимоги суду в т.ч. ухвали суду про надання доказів- але відповідач брехала в судових засіданнях, що в неї є всі докази. Не надала докази законного придбання товару, як ФОП для продажу населенню не надала письмового договору контракту про придбання товару легально, що є порушенням вимог ст.51 ЦКУ в частині, що до підприємницької діяльності застосовуються правові акти які регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, та є порушенням ФОП вимог ч.4 ст.263 Господарського КУ в частині, що господарська діяльність здійснюється тільки згідно договорів поставки і купівлі продажу-тобто нема доказів придбання якісного товару, не надана навіть належно оформлена накладна про дату продажу легально нового якісного і безпечного товару та продавця легального товару що є причиною відсутності у ФОП будь-якої інформації про товар згідно вимог ст.4,15 ЗУ «Про захист прав споживачі»-про основні властивості товару, документи про якість і безпеку товару тощо. Зазначала, що суд не вказав факт обману суду -надання в Держспоживслужбу і суду Підробленої копії накладної яка зроблена яка зроблена з копії візитки та пустої накладної без найменування і підпису сторін як ніби то доказ повернення продавцю неіснуючому товару оскільки в неї нема ніякої інформації про товар, оригінал накладної відмовилась надати. Зазначала, що суд не вказав в рішенні суттєвий обман суду відповідачем який вона навмисно вказала в відзиві на позов щоб обманути суд на арк. 1-2 «товар на обмен принесен из передня товаров которые не подлежат обмену и возврату т.к не предусмотрен возврат товара нательной бельевой группи-вернуть товар не удастся»-доказів, що товар проданий позивачу є білизною світер-відповідач в суд не надала і продовжувала торгувати забороненим до продажу товаром. Суд задовольнив всі основні вимоги позивача -зобов`язав відповідача прийняти куплений гольф у покупця, стягнув на користь позивача збитки та частину моральної шкоди, чим фактично визнав протиправні дії відповідача. Навмисне порушення прав споживача в частині незаконної відмови від обміну товару або повернення коштів та не надання ніякої інформації про товар, та фактично визнав використання ФОП нечесної підприємницької практики внаслідок використання переваг свого становища в торговельній діяльності, але можливо помилково не задовольнив вказані вище і на арк..14 позову позовні вимоги позивача, тому Згідно практики Європейського суду правовий захист порушених прав нерозривно пов`язаний зі справедливим відшкодуванням шкоди. Розмір відшкодування не повинен бути не розумним у порівнянні з розміром відшкодування призначеним Європейським судом по аналогічних справах та повинен забезпечити достатнє відшкодування позивачу-згідно практики Європейського суду.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути достатнім для розумного задоволення шкоди від тривалості та обсягу та глибини душевних, Фізичних та психологічних страждань позивача з урахуванням вимушеності змін у життєвих стосунках необхідних для відновлення попереднього стану, порушення звичайного укладу життя що позбавило реалізації своїх звичок і бажань, погіршило відносини з оточуючими людьми в т.ч. через понесену хворобу та з урахуванням обсягу зусиль які вимушений був зробити позивач для відновлення свого порушеного права тощо-згідно Постанови Великої палати Верховного суду України. З урахуванням, що від обміну товару фактично не законно в порушення вимог ст.707 ЦКУ відповідач відмовилась, на руках у позивача остався первоначально куплений гольф на який нема документів про якість та безпеку, нема маркування товару продаж якого забороняється правилами роздрібної торгівлі, на товар нема інформації про склад і властивості товару. Вважала, що суд першої інстанції правильно визнав наявність моральної шкоди нанесеної позивачу але постановив не справедливе, не обґрунтоване, формальне рішення суду без будь якого обґрунтування в рішенні суду стягнення тільки 1000 грв. моральної шкоди-яка недостатня для розумного задоволення моральної шкоди нанесеної позивачу порушенням злісним і довготривалим прав позивача відповідачем не врахував тривалість та обсяг і глибину душевних, фізичних від лікування в стаціонарах лікарень хвороб які спричинені неправомірною поведінкою та Образами і порушенням прав позивача, зміни у життєвих стосунках позивача визваних хворобами від стрессу на незаконність дій відповідача, погіршення відносин з оточуючими людьми в т.ч. через перенесену хворобу та не врахував обсяг зусиль які витратила позивач для захисту свого порушеного права.

Судом не правомірно проведено зменшення суми стягнення з відповідача в 11 разів менше фактичної мінімальної зменшеної позивачем в 10 раз фактично понесеної шкоди в 120 тисяч гривень але заявленої до стягнення 11 тисяч грв. і тому суд в порушення норм ст.ЦПКУ не виклав у рішенні суду фактично з`ясовані і дослідженні судом обставини що мають суттєве значення для правильного визначення і відшкодування розміру моральної шкоди що привело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Суд порушив вимоги процесуального права ст. 23 ЦКУ ст. 265 ЦПКУ , ст.263 ЦПКУ- які суд не вказав в рішенні суду. Суд фактично дослідив але в рішенні суду не вказав ні одного доводу і доказу позивача про обґрунтування моральної шкоди і її розміру викладених в позові на стор. 10-11і доповненнях до позову N?1, N?2, N?3, N?4 та додаткових поясненнях до позову які можуть доповнити матеріали справи а саме т.ч: 1. Відповідачем довготривало порушувались законні права позивача на обмін або повернення товару з 06.11.2021р.по 31.05.2023р.і порушуються по теперішній час- більше 1,5 року, тому більше 19 раз з урахуванням здачі позову по день отримання рішення суду позивач вимушена з Інвалідністю транспортами їздити на слухання справи в суд витрачаючи свій час близько 4 години за 1 поїздку трьома транспортами і кошти. І сили бо позивачу вже тяжко за станом здоров`ям таке навантаження на роботу не менше 19 днів з не повним робочим днем, а з урахуванням підготовки до засідань-не менше 19 днів з повним робочим днем-це великий обсяг зусиль які позивачка вимушена була зробити для захисту її права і якби позивачка відробила на підприємстві,то отримала б зарплату не менше як 12-15 тис.грв. і не страждала би душевно і не мала б стресу від протиправної поведінки ФОП-не було б високого тиску, гіпертонічних кризів тощо що привели до моральної шкоди; - з урахуванням викладених доказів і доводів в частині 1 апеляційної скарги та 2. Порушення відповідачем мого права споживача послуг яка своїми діями перешкоджала позиваці звернутись за захистом її прав до суду-на торговому місці не було таблички передбаченої Правилами торгівлі на ринку /п.4 4,2/знати прізвище, ім`я, по батькові підприємця- продавця, фактичну адресу та № телефону. ФОП ухилялась від видачі позивачу чеку і кричала що позивач не докаже, що вона в неї купила товар і тільки після мого письмового звернення видала чек 09.11 2021р. не вказавши в ньому ім*я та по батькові, дату фактичного видання чеку, не вказавши чи є вона підприємець чи продавець в порушення п.7 ч.2 Правил торгівлі на ринках - всі ці дії приводили до негативних емоцій бо Перешкоджали зверненню до суду за захистом своїх прав. Порушенням відповідачем права позивача гарантованого ст.707 ЦКУ-права на обмін товару належної якості та право повернути товар та одержати за нього сплачені гроші, ФОП брехала суду і позивачу 1,5 роки що товар ношений за 1 примірку і позивач, зазначала, що не докажу іншого, що позивач спростувала належними доказами і свідченням свідка, що товар був на примірці =10-15 хвилин і до теперішнього часу гроші мені не повернуті за сплачений товар яким похивач не може користуватись і позивач не може купити другий теплий світер, що приводить до хвилювань і негативних емоцій. Порушенням права покупця на отримання документів підтверджуючих належну якість та безпеку товару без яких продаж товару забороняється, продаж товару без передбаченого ЗУ Маркування без якого продаж товару забороняється -що привело до переживання що товар може бути навіть заражений якоюсь хворобою, тривоги, занепокоєння.

Порушенням права позивача на отримання повної та достовірної інформації про товар гарантованої ст. 700ЦКУ в обсязі передбаченому ст. 4,6,15 ЗУ «Про захист прав споживача»-про якість матеріалу з якого товар вироблений, строк придатності /гарантійний строк носки/дату виготовлення, умови зберігання, правила використання, найменування та місцезнаходження виробника що робить неможливим використання товару за який сплачені гроші і приводить до тривоги і негативних переживань, розчарування в справедливості 6/ Обсягу зусиль які позивач вимушена була докласти щоб робити 49 днів без вихідних З повним робочим днем для захисту мого порушеного відповідачем права зі значним перенапруженням сил хворої людини детально описано на арк..8-2 позову та арк..4 доповнення до позову №1 які дослідив суд і є в справі-щоб написати, напечатати, роздрукувати та неодноразово відвезти і забрати відповіді--всі заяви в поліцію щоб взнати ПІБ продавця-ФОП, неодноразово в адміністрацію ринку де робить відповідач, неодноразово в Держспоживслужбу-щоб перевірити і встановити ПІБ продавця, реєстрацію як ФОП, адресу проживання та роботи, перевірити НЕ законність порушення прав позивача, як споживача щоб можливо було вийти за захистом її прав в суд, приймати участь у перевірці діяльності ФОП мені було дуже тяжко здійсновати ці давальні поїздки з урахуванням мого стану здоров`я вона дуже страждала і перевтомлювалась, була тривала невизначеність в поліцію відповідач надала брехливе пояснення, що вона поміняла мені світер, а я вимагала ще й гроші, зазначала, що дуже страждала бо поліція зовсім не читала її доводів; Адміністрація ринку в порушення ЗУ «Про звернення громадян не надала ні одної відповіді і відмовилась спілкуватись з позивачем і розібратись в проблемі, відповідач сміялась і підговорювала співробітників мене обматюкали не один раз, позивач дуже страждала від несправедливості і мене заповнювали негативні емоції і стресс. Для написання позову їй необхідно було роздрукувати та вивчити низку ЗУ які регулюють взаємини продавця /ФОП/ з покупцем для захисту її прав покупцяперелік вона надала в суд 1-ї інстанції для дослідження -це ЦКУ, ЦПКУ, ЗУ Про захист прав споживача Правила торгівлі на ринку, Правила роздрібної торгівлі на ринку непродовольчими товарами тощо. З урахуванням середньої зарплати по Україні яка за грудень місяць 2022р.становила 17453 грв.- зазначала, що якби вона робила і виконувала цю роботу на підприємстві то заробила б не менше як 50000 грв. це вважала упущеною вигода та є доказом обсягу великого витрачених зусиль тощо є доказом порушення мого звичайного укладу життя, перевтомлення, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми через перевтому та перенапруження сил в т.ч. через серйозні захворювання які позивач зазначала, що була вимушена лікувати в стаціонарах лікарень.

Суд не вказав в рішенні суду аргументів і фактів обґрунтування позивчем погіршення здоров`я в період протиправних дій відповідача з доказами що єдиною причиною моїх захворювань і погіршення суттєвого здоров`я є її душевні страждання та емоційне перенапруження і стресс, страждання внаслідок психічного впливу відповідача- страждання і приниження, образи, тривога, занепокоєння, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання, перевтомлення від значного для мене з урахуванням обсягу зусиль вимушеної праці в 49 днів + 19 днів=68 днів необхідної для захисту її прав-за цей час якби позивач працювала на підприємстві 3 місці, вона б заробила не менше 54 тисячі грв., що привели до тяжких захворюваньі -вимушеності лікуватись в стаціонарах лікареньз 25.01.22р та з 13.06.22р.- з тяжкими гіпертонічними кризами, з 09. 07.22р. та з 08.08.22р.. 3 тяжким захворюванням інсультом- гострим порушенням мозговогокровообігу за ішемічним типом внаслідок тяжкого гіпертонічного кризу та лівобічного геміпарезу 9 балів- тобто позивач не могла ходити і ворушити лівою ногою і рукою при госпіталізації, а після лікування вимушена ходити не далеко тільки з палочкою, вимушена довго лікуватись і продовжую лікування до теперішнього часу. Вважала, що суд не вказав її докази не спростовані відповідачем-що згідно заключенням лікарів «ведущую роль в гипертонической болезни является нервно-психическое перенапряжение и стрессовые ситуации и к числу осложнений ГБ относятся гипертонические кризі которые являються причиной мозкового инсульта и лечение должно быть активним и длительним.»-що привело до тяжкості вимушених змін в моєму житті у зв`язку з перенесеними хворобами та значного погіршення матеріального стану у зв`язку з вимушеністю витрачати значні кошти на позивачка витратила на лікування зазначених хвороб в тому числі в стаціонарах лікарень не менше 30 тисяч грв./ Постановою КМУ визначена необхідна сума для лікування Інсульту=30 тис.грв. одноразово/ та значної моральної шкоди яка становить з урахуванням всіх перечислених обставин та необхідна для достатнього розумного задоволення Розміру моральної шкоди за тривалий обсяг і глибини душевних, фізичних та психічних страждань які зазнав позивач негативними наслідками пов`язаними з перенесеними тяжкими

Явка в судове засідання

Сторони з`явились у судове засідання та надали свої пояснення по справі.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції прийнято законне, об`єктивне, виважене та співмірне рішення.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

03 листопада 2021 року позивачем було придбано на ринку «Черьомушки» приблизно о 15:30 годині в контейнері №138 у ФОП ОСОБА_4 виставочний екземпляр без маркування світера - гольфа чорного р. ХЛ за 270 грн., чек видано не було, продавець завірив позивача, що вона може обміняти товар у будь-який день. 05 листопада 2021 року у першій половині дня позивач обміняла светр на менший, проте, поміривши його вдома, той не відповідав розміру. 06 листопада 2021 року позивач знову приїхала до продавця і хотіла повернути свої кошти, проте продавцем їй було відмовлено. На прохання видати покупцю розрахунковий документ також відмовилась, не пояснила чому на товарі немає маркування відмовилась дати документ, що підтверджує якість продукції, строк придатності та строк служби товару, правил використання та зберігання товару, відмовилась пред`явити копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП та відмовилась назвати причину відмови. Таблички із даними ФОП на контейнері також не було. Після звернення до адміністрації ринку «Черьомушки» ФОП ОСОБА_3 надала позивачу чек про купівлю гольфа 03.11.2021 року, датований 09.11.2021 року(а. с. 30).

Законодавство про захист прав споживачів складається з Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 1 п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача.

В даній справі факт придбання гольфа підтверджується квитанцію від 03.11.2021 року, датованою 09.11.2021 року; інформація про товар, відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів відповідачем (продавцем) не надавалась; товар не використовувався, використовувався лише для його примірки.

До матеріалів справи долучено припис №2 до Акту перевірки №4346 від 22 грудня 2021 року, згідно якого було зобов`язано ОСОБА_2 усунути порушення зазначені в Акті перевірки, а саме: абзацу другого частини одинадцятої статті 8, пунктів 1,7,12 частини першої статті 15, другого речення абзацу першого частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів»; пунктів 12, 13,15, розділу І, Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Мінекономіки від 19. 04. 2007 р. №104; пункту 10 Порядку провадження торговельної торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених Постановою КМУ від 15. 06. 2006 р. №833. До припису було додано опис виявлених порушень вимог законодавства, а саме: у приміщенні контейнеру відсутній куточок покупця з інформацією про найменування власника або уповноваженого ним органу; під час продажу товару споживачеві не видається розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу; під час перевірки оглянуто товар (предмет звернення споживача) - гольф ТМ «МR- МАХХ», ціна продажу 300,0 грн., в залишку 6 шт., на загальну суму 1800,0 грн., та встановлено реалізація зазначеного товару без інформації про назву товару, дату виготовлення, найменування та місцезнаходження виробника, з відсутністю документів, які засвідчують якість та безпеку, чим відмовлено споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію; під час проведення позапланового заходу з`ясовувалися лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу. Всі ці порушення згідно опису можуть привести до настання моральної шкоди.

Акт не було оскаржено.

Враховуючи, що відповідачем були порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживача», судова колегія погоджується з висновком суду перщої інстанції про те, що позовні вимоги в частині розірвання укладеного 03 листопада 2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу товару (гольф) підлягають задоволенню.

Окрім цього, у зв`язку з порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживача» підлягає поверненню сума коштів в розмірі вартості товару з урахуванням індексу інфляції в сумі 310,00 грн та збитки для відновлення свого порушеного права у розмірі 569,00 грн.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пункт 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Суд вважає, що доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем своїми неправомірними діями, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Проте судова колегія вважає їх завищеними, та необгрунтованими доказами які встановлюють причинний звязок події з погіршенням здоровя позивачки, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000,0 грн.

Щодо визнання недостовірною негативну інформацію та її розповсюдження відповідачем, то судова колегія погоджується з висновком про відмову в частині цих вимог, оскільки вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В силу ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності, дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

В частині позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди також слід відмовити у зв`язку із їх недоведеністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову та в зв`язку з тим, що позивач за даною категорію справи, в частині задоволених вимог, був звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 908,00 грн.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не прийнято доводів в обгрунтування відшкодування моральної шкоди в розмірі 54 000 грн., на думку судової колегії є необґрунтованими належними доказами, скаржниця не надає, виписок з лікарень про лікування, не заявляла про проведення відповідних судових експертиз ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи та за за своєю суттю такі доводи є припущеннями, що позбавляє апеляційний суд можливості прийняти такі вимоги за необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги, що до упущенної вигоди позивача, суд апеляційної інстанції також розцінює, як припущення, спрямовані на ухвалення рішення на користь позивача, так як за своїм змістом мають припущення, а саме якби позивач працювала на виробництві, позивач не надає належних доказів, що вона втратила упущену вигоду, внаслідок душених хвилювань, через які не змогла працювать, за змістом матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що у позивача у через вік є певні хвороби, та ненадає жодного доказу, що вони перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із подією пов`язаною із порушенням її прав, як споживача.

Інші доводи апеляційної скарги, судова колегія також вважає припущеннями, які не доведені наявними матеріалами у справі та повтором позовних вимог що не є предметом апеляційного перегляду.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов виваженого висновку по справі.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко