П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Київ

Справа №758/1962/24

Провадження: № 22-ц/824/8666/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Короля Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Петрова Д. В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

у с т а н о в и в:

19.02.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просила накласти арешт на рухоме майно, яке знаходиться за адресою: корпус № 3 , літера «Г», АДРЕСА_1 , яке було реалізовано ДП «СЕТАМ» на електронних торгах 25.01.2024 року, а саме: ливарна установка Neutec J-zCE 2шт; піч муфельна Argenta APE 800 2 шт; турбогалтовка вібраційна LM Finishing Systems 1500 S3 1 шт; полірувальний станок CIMO Angel 85/2 1 шт; полірувальниий станок Avalon PS2F 2 шт; відцентрова вібраційна галтовка OTEC CF18 1 шт; піч конвеєрна Bertoncello Senior 31.109 1 шт; вальці ювелірні механічні BMC100-2BУ 1 шт; вальці ювелірні Oro Franco 1 шт; апарат лазерної зварки Rofin Desktop Laser welder 1 шт; турбогалтовка вібраційна LM Finishing Systems Turbo 30 Tripl 1 шт; гальванічна машина LEGOR PILOT PLATING MACHINE 4 1 шт; апарат лазерної зварки BAASEL LASERTECH LSW 4002 1 шт.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником рухомого майна, яке перебувало в оренді ТОВ «ЮВЕЛІРНИЙ ЗАВОД «ДІАМАНТ-13» та знаходилось у приміщеннях, яке останнє орендувало у ПАТ «Завод СУПУТНИК». Приватним виконавцем Кошарним О.В. було проведено опис та накладено арешт на частину майна, яке належить ОСОБА_1 . В подальшому, таке майно було реалізовано на аукціоні ДП "СЕТАМ"№604554, 25.01.2024 року. Також, боржником було оскаржено дії приватного виконавця до суду. Водночас, приватним виконавцем були вчинено дії, направлені на примусову реалізацію описаного та арештованого майна, яке було надано в оренду позивачем. В подальшому, частина рухомого майна, яке належить позивачу, без його належного повідомлення, було реалізовано.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21.02.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Король Д. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що до закінчення розгляду цієї судової справи переможцем торгів буде реалізовано вищезазначене майно третім особам, й позивачка не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження, що може істотно ускладнити поновлення її законних прав та інтересів, порушить права осіб, які таке майно придбають. При цьому, вважає, що накладення арешту на майно є тимчасовим заходом та не має своїм наслідком будь-якого порушення прав та інтересів особи, яка таке майно придбало, оскільки не призводить до неможливості його використання у будь-який діяльності. Тобто, вжиття спірних заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 12 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від адвоката Короля Д.В. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю підстав для застосування таких заходів. При цьому, суд виходив із того, що позивач не надав доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, як і доказів про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Заявник просить накласти арешт на все рухоме майно, яке було реалізовано на аукціоні, при цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, заявником не надано доказів щодо вартості майна на час звернення до суду, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та позовних вимог, які будуть заявлені.

Окрім того, адвокат Король Д.В. вказує на те, що при зверненні до суду з позовом саме відповідач має доводити недоцільність чи не співмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить заявник.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Разом з тим, на час перегляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявником не надано доказів звернення до суду із відповідною позовною заявою, не визначено суб`єктний склад учасників, відповідно не виконано вимоги положень ч. 4 ст.152 ЦПК України, а відтак, доводи адвоката Короля Д.В. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали та спростовуються зазначеним вище.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, суд першої інстанції, прийшов правильного висновку, що доводи заявника не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Короля Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий: Т. О. Невідома

Судді: С. М. Верланов

В. А. Нежура