Справа № 309/4320/21
Провадження № 2-ві/309/4/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Ткач О.О.,

секретаря судового засідання: Гелетей Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» про відвід головуючого судді Лук`янової Олени Вікторівни у справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду під головуванням судді Лук`янової О.В. перебуває цивільна справа за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу.

Представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» адвокат Пшеловський Й.Д. 28.03.2024 подав до суду заяву про відвід головуючого судді Лук`янової О.М.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024 р. заяву передано на розгляд судді Ткач О.О.

На підставі ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує заяву без повідомлення учасників справи .

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд даної заяви відбувся на підставі ст.40 ч.8 ЦПК України без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заява про відвід вмотивована тим, що на заявника думку мають місце обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Хустського районного суду Закарпатської області Лук`янової О.В. при розгляді цивільної справи №309/4320/21, які виразились у тому, що судом порушено усі можливі строки розгляду справи, у тому числі після закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, що суперечить таким принципам судочинства як право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відтак вказана поведінка свідчить про упередженість по відношенню до позивача, яка виразилася у безпідставно надмірно тривалому розгляді справи, що є порушенням права на справедливий суд.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 цього Кодексу.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36-37 ЦПК України є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Суд зазначає, що заявником не наведено жодної обставини, що, з огляду на наведені вище вимоги частини першої статті 36 ЦПК України, є підставою для відводу судді Лук`янової О.В.

Аналізуючи підстави, які зазначені заявником для відводу судді, суд вважає, що вони не є такими, що свідчать про упередженість судді, оскільки заявником не доведено конкретних фактів та наслідків цих фактів (обставин), які можуть вплинути на об`єктивність і упередженість розгляду даної справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), ОСОБА_4 (Van Leuven) і Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов регламентованих ч. 1 ст.36 ЦПК України, однак останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належним та допустимим доказами у розумінні ст.81 ЦПК України, або ж інформацією, яка б указувала на те, що суддя Лук`янова О.В. не є безстороннім, у той час, як особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Також не установлено з боку судді Лук`янової О.В. умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Як наслідок, висловлені заявником доводи, які обумовлюють відвід судді, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", через що, суд вважає заяву заявника про відвід за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.26 ЦПК України у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення

Керуючись ст.40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» про відвід головуючого судді Лук`янової Олени Вікторівни у справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: Ткач О.О.