П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/448/23

Провадження № 22-ц/4815/485/24

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Ведяніна Т.О.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 09 год. 30 хв. 25 січня 2024 року

у м. Сарни Рівненської області

Повний текст рішення складено: 05 лютого 2024 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач1 - Сарненська міська рада Рівненської області;

відповідач2 - ОСОБА_2 ;

відповідач3 - ОСОБА_3 ;

відповідач4 - ОСОБА_4 ;

за участі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року в суд звернулася ОСОБА_1 із позовом до Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, де просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 .

При цьому право власності на будинок за життя чоловіком зареєстровано не було, однак вона виявила намір на даний час оформити за собою право власності на спірне житло. Вона фактично весь час проживала, проживає і зареєстрована у цьому будинку, що вважала підставою для звернення за захистом свого права у судовому порядку.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У поданій апеляційній скарзі позивач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, що полягало у непонвоті з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процеусального права і неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати та задовольнити позов.

Обгрунтовуючи її, покликалася на неврахування судом того, що вона на день смерті свого чоловіка, з яким перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, 19 квітня 1991 року проживала разом із дітьми - ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Тобто вони прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (п. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Щодо доказів про те, що даний житловий будинок, який є об'єктом спадкового права, перебував на момент відкриття спадщини у цивільному обороті, то посилалася на технічний паспорт на цей будинок, виданий 23 травня 1989 року Рівненським обалсним бюро технічної інвентаризації Рівненського обласного управління комунального гсоподарства. Інших доказів про цей факт немає. Її син - ОСОБА_3 26 січня 2023 року звертався до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину, у чому йому було відмовлено з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Крім того, у судовому засіданні усі відповідачі вимоги заявника визнали та на спадкове майно не претендували, на що суд також не звернув уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 1959 року Ремчицькою сільською радою Сарненського району Ровенської обалсті зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис №22. Цей факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 18 жовтня 1959 року Ремчицькою сільською радою Сарненського району Ровенської області (а.с. 13).

Технічним паспортом, складеним 23 травня 1989 року Ровенським обласним бюро технічної інвентаризації Ровенського обласного управління комунального гсоподарства, стверджується, що по АДРЕСА_1 , розташовано житловий будинок 1958 року забудови, що складається із веранди площею 4, 1 м2, кладової - 4, 6 м2, кухні - 15, 4 м2, жилої кімнати - 16, 5 м2 (а.с. 6-12).

На а.с. 39-56 міститься Звіт від 21 квітня 2023 року про оцінку ринкової вартості нерухомості: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За цим Звітом спірний житловий будинок має загальну площу 40, 6 м2, житлова - 16, 5 м2, а його ринкова вартість складає 60 000 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20 квітня 1991 року, виданим Ремчицькою сільською радою Сарненського району Ровенської області, актовий запис №16 (а.с. 12).

Відповідно до довідки №13/06-38 від 18 січня 2023 року, виданої Ремчицьким старостинським округом №6 Сарненської міської ради Рівненської області, позивач проживала разом зі спадкодавцем до дня його смерті у будинку АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_5 за наведеною адресою були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 і ОСОБА_3 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача - ОСОБА_6 , що засвідчено свідоцтвом серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітеттом Сарненської міської ради Рівненської області, актовий запис №10 (а.с. 16).

Своїм листом від 26 січня 2023 року №15/02-14 приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської обалсті Строкаль В.Д. відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 через відсутність правовстановлюючих документів на житлвоий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Вважаючи, що вона прийняла спадщину внаслідок того, що разом проживала і вела спільний побут зі спадкодавцем, своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , у лютому 2023 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 . Однак спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що унеможливлює перехід права спадкування від спадкодавця до спадкоємця.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно зі ст.ст. 120,121 ЦК Української РСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний дві може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Норми статей 524, 525, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачали, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1.)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2.)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року і погодженої заступником голови Верховного Суду УРСР 15 січня 1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13 грудня 1995 року), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з відання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.).

Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення ст.ст. 17,18 Закону України « Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство.

З правового висновку, висловленого Верховним Судом України у своїй постанові від 15 січня 2014 року у справі №6-145цс13, вбачається, що порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 № 69. За цими Вказівками достатньою реєстрацією суспільної групи - колгоспний двір визнавався сам факт його реєстрації у погосподарських книгах органу сільського самоврядування.

Оскільки довідкою виконавчого комітету Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області від 18 січня 2023 року №13/06-38 підтверджуються обставини спільного проживання на день відкриття спадщини позивача разом зі спадкодавцем та їхніми дітьми у АДРЕСА_1 , тому слід вважати, що спірний житловий будинок було зареєстровано у погосподарських книгах і він знаходився у цивільному обороті відповідно до чинного на той час законодавства.

Отже, він входив до складу спадщини та міг бути успадкований спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 .

Приходячи до переконання про задоволення позову, колегія суддів бере також до уваги і правила ст. 206 ЦПК України.

Так, згідно із ч.ч. 1, 4 цієї статті позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як убачається, факт визнання відповідачами позову ОСОБА_1 за обставинами справи відповідає закону, не порушує прав свобод чи інтересів інших осіб, а тому підлягає прийняттю судом при вирішенні спору.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про задоволення вимог позивача відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , 1958 року забудови, загальною площею 40, 6 м2, житловою - 16, 5 м2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Сарненська міська рада Рівненської області; адреса: вулиця Широка, 31, м. Сарни Рівненської області 34500; .

Відповідач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; паспорт НОМЕР_5 , виданий 10.04.1997 Володимирецьким РВ УМВС в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ; паспорт НОМЕР_6 , виданий 23.03.2001 Сарненським РВУ МВС в Рівненській області.

Відповідач: ОСОБА_4 ; адреса: АДРЕСА_4 ; паспорт НОМЕР_7 , виданий 29.06.1999 Сарненським РВУ МВС в Рівненській області.

Повний текст постанови складено: 16.04.2024

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків