Справа № 149/3912/23
Провадження № 22-ц/801/2089/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Павлюк О.О.,

у справі №149/3912/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,

встановив:

Короткий зміст вимог заяви

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.08.2020 року Хмільницьким міськрайонним судом було задоволено позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 29 936 грн 84 коп., 840 грн 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 8 200 грн.

В зв`язку з тим, що на час звернення позивача з даним позовом до суду вищевказане рішення суду не виконане в повному обсязі, на підставі статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 2 973 грн та інфляційні втрати в розмірі 14 987 грн 11 коп., витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 858 грн 88 грн, а також на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 711,39 грн інфляційних втрат, 1 171,20 грн 3% річних. В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених вимог: 282,73 грн судового збору та 2 304,30 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на винесення рішення з неправильним застосуванням норм матеріального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, просить його скасувати, та ухвалити нове про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь період з 05.11.2020 по 28.11.2023.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин пункт 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України й безпідставно обмежив стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних періодом часу з 5 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року. Звертає увагу апеляційного суду на те, що між позивачем та відповідачем не було укладено жодних договорів про надання позики чи кредиту, а грошове зобов`язання між сторонами виникло в зв`язку із відшкодуванням в порядку регресу збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Впродовж встановленого судом строку відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 18 вересня 3034 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Відтак в 2024 році тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб становить 90 840 грн (30*3 028 грн).

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у даному випадку 17 870,11 грн), колегією суддів вирішено призначити її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2020 року в справі № 149/954/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 29 946,84 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 840 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 200 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Сарафанюка О.П. залишено без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2020 року залишено без змін.

Постановами приватного виконавця виконавчого органу Вінницької області Турського О.В. від 01 серпня 2023 року відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчого листа №149/954/20, виданого 11 липня 2023 року, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завданих збитків в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 29 946,84 грн (ВП № 72409371), понесених судових витрат в розмірі 840,86 грн (ВП № 72409923), витрат на правничу допомогу в розмірі 8 200 грн (ВП № 72409850).

Довідкою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 підтверджено, що станом на 29.11.2023 року кошти в межах зазначених виконавчих проваджень на розрахунковий рахунок стягувача не надходили.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що по справі наявні підстави для застосування до відповідача заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, проте звільнив його від такої відповідальності на час воєнного стану відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, але і завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти (частина друга статті 11 ЦК України).

Отже завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Зобов`язання ОСОБА_2 із відшкодування ОСОБА_1 завданих збитків в порядку зворотної вимоги (регресу), підтверджене рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, є грошовим зобов`язанням в розумінні статті 625 ЦК України, а відтак до боржника за ним застосовуються заходи відповідальності, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України й обмежив період стягнення 23 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (доповнений згідно із Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вжита законодавцем термінологія (позичальник, кредитодавець, кредит, позика) вказує на те, що передбачене зазначеним пунктом звільнення від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України стосуються лише грошових зобов`язань, що виникли з договору кредиту (позики).

Натомість грошове зобов`язання в даній справі виникло з відшкодування шкоди (збитків) в порядку регресу, тобто є позадоговірним, а не позикою (кредитом) і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є помилковим.

Отже по справі є підстави для покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання за весь час такого порушення, а саме починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили 05 листопада 2020 року і до 23 листопада 2023 року, як про те просить позивач.

Встановлений законом трирічний строк позовної давності не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 05 листопада по 23 листопада 2020 року, так як відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень зазначений строк був продовжений на строк дії карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Розрахунок інфляційний страт здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення, а саме:

IIc (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) = 1.48561057

Відтак інфляційне збільшення складає 29 946,00 x 1.48561057 - 29 946,00 = 14 542,09 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

За період з 05.11.2020 до 31.12.2020 (57 днів) сума процентів складає 139,91 грн (29 946,00 x 3 % x 57 : 366 : 100), а за період з 01.01.2021 по 23.11.2023 (1057 днів) 2 601,61 грн (29 946,00 x 3 % x 1057 : 365 : 100).

Отже загальний розмір процентів за відповідний період складає 2 741,52 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, оскільки через неправильне застосування норм матеріального права суд першої інстанції безпідставно обмежив період стягнення інфляційних витрат і процентів.

Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем по справі було заявлено до стягнення 17 870,11 грн, а судом задоволено позовні вимоги на суму 17 283,61 грн.

Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати витрати по оплаті судового збору і витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме 2 075,45 (858,88 грн +1287 грн)*(17 283,61 грн/17 870,11 грн) судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги і 6 770,26 грн витрат на професійну правничу допомогу (7000 грн * (17 283,61 грн/17 870,11 грн)).

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 05.11.2020 по 23.11.2023 року інфляційні втрати в сумі 14 542,09 грн, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 741,52 грн, а всього 17 283,61 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених вимог: 2075,45 грн судового збору та 6 770,26 грн витрат на правову допомогу

Відомості щодо сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин