Справа № 495/7939/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

09 квітня 2024 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Денисовій К.І.,

за участю: представника ТОВ «Дебт Форс» - Пономаренко Д.Ю., представника відповідача адвоката Цимбал А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою ВКЗ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дебт Форс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 276 грн. 69 коп..

Короткий зміст та обґрунтування позову

08.08.2013 року між ПАТ "Альфа-банк" та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн.. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 (графком погашення кредиту). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 15 000 грн., проте відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 21.09.2016 рік виникла заборгованість у розмірі 42 276 грн. 69 коп., яка складається з: - 17 018,85 грн. - тіло кредиту; - 21 077,09 грн. - прострочена заборгованість по тілу; - 200,28 грн. - відсотки за кредитом; - 3 980,47 - неустойка. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у відповідності до якого запис про зміну найменування позивача внесено 30.11.2022 року. 28 січня 2019 року між акціонерним товариством «Сенс Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Веста» (змінена назва ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста») було укладено договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, за яким АТ «Сенс Банк» були відступлені права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №630013265 до ТОВ «ФК «Веста». 29 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Веста» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2, за яким ТОВ «ФК «Веста» були відступлені права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №630013265 до ТОВ «Вердикт Капітал. В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» скористалося своїм правом згідно ст.ст.512, 514 ЦК України та відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» згідно договору №02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023 року - право грошової вимоги до боржника(-ів) за кредитним договором №630013265, при цьому, товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника(-ів). 11.05.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» укладено договір №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630013265, при цьому товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника(-ів). У відповідності до п.12.4 кредитного договору, сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, угод про використання продуктів банку, що укладені на підставі цього договору, включаючи відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафу) тощо, становить 50 років. Із врахуванням п.12.4 кредитного договору, із умовами якого був ознайомлений відповідач, сторонами було погоджено збільшення строку позовної давності до 50 років на підставі ч.1 ст.259 ЦК України. Відповідачем не долучено жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження тих обставин, на які він покликається, як на підставу своїх заперечень. Відповідач лише заперечує всі обставини справи, на які посилається позивач, проте, нехтує доказуванням. Позиція відповідача ніщо інше як спроба уникнути від виконання свого зобов`язання.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надав відзив на позовну заяву та просив застосувати до позовної заяви наслідки пропуску позовної давності та відмовити АТ «Сенс Банк» (ПАТ «Альфа Банк») в повному обсязі. Представник відповідача вважає укладений між стронами кредитний договір №б/н від 08.08.2013 року шляхом підписання відповідачем заяви-анкети нікчемним. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та скріплений підписами сторін та печаткою відповідача (банку), в т.ч. додатки до договору, а саме і Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною картою, також мають відповідати вимогам письмового правочину, тобто скріплені підписами сторін та печаткою банку (юридичної особи). Однак, надані до справи Правила та умови кредитування таким вимогам не відповідають. При оформленні документів на отримання пластикової картки, відповідач ОСОБА_1 не підписував кредитного договору та додатків до нього, в т.ч. графіку погашення тощо. Зі змісту Анкети-заяви від 08.08.2013 року випливає, що відповідач оформив картку під розділом «DMC Gold» з кредитним лімітом, проте кредитних коштів на отриманій картці не було. Кредитний договір №б/н від 08.08.2013 року на який посилається ПАТ «Альфа Банк» не відповідає вимогам ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Враховуючи, що між сторонами фактично відсутній кредитний договір, тому сторони мають виходить із положень заяви-анкети укладеної між сторонами від 08.08.2013 року щодо видачі кредитної карти, інших умов щодо кредитування дана заява не передбачає. Навіть припускаючи, що між сторонами склались фактично правовідносини щодо кредитування рахунку (ст.1069 ЦК України), то в даному випаду права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. А тому всі посилання позивача на Правила та умови кредитування є безпідставними, оскільки вони не підписані відповідачем. Суд має враховувати лише умови передбачені заявою-анкетою від 08.08.2013 року та те коли кредитна карта закінчила свою дію, а також, правові наслідки користування коштами поза межами строку договору, оскільки в заяві від 08.08.2013 року не зазначено інших умов (в т.ч. порядку нарахування процентів) в разі користування коштами поза межами дії карти (ст.ст.625, 1048 ЦК України). Доказів щодо укладення в подальшому нового договору або заяви про видачу нової кредитної картки не надано. Відповідні умови про переукладення договору (пролонгацію) та/або «перевипуск» картки в заяві від 08.08.2013 року не передбачені. Правила та умови кредитування в даній частині є недійсними, оскільки ці положення не укладені в письмовій формі. Відповідач ОСОБА_1 не підписував Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ «Альфа Банк» на підставі яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Максимум» не містить підпису позичальника, не датований як документ, у анкеті-заяві позичальника від 08 серпня 2013 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію та штрафи (фіксовану частину і процентна складова). Матеріали судової справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Альфа Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ «Альфа Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 серпня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05 жовтня 2016 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Максимум» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 серпня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні підстави вважати, що при підписанні заяви-анкети з відповідачем, ПАТ «Альфа Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У анкеті-заяві позичальника не зазначено строку повернення кредиту (користування ним) - строку дії договору, не зазначений графік погашення кредиту. Публічна пропозиція, яку позивач надав до позовної заяви не містить дати та підпису відповідача ОСОБА_1 , має посилання на Договір КБОФО. Договір КБОФО має бути підписаний обома сторонами, але ця умова не виконана, що є порушенням чинного законодавства України. Письмова форма договору буде дотримана, якщо зміст договору зафіксований в одному або декількох документах і підписаний сторонами договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав підтвердження виконання обов`язкових стадій укладення публічного договору. Додаток до Договору КБОФО від 08.08.2013 року містить інформацію про відкриття рахунку № НОМЕР_1 , встановлений кредитний ліміт - 75 000,00 грн строком на 2 року, але не містить у собі графіку погашення. Пункт 2.2. цього додатку передбачена ставка 36% за користування кредитом, але п.п.2.3, 4.2, 4.4. цього додатку містять інші відсотки, відмінні від основного. Тарифи, які позивач надав до позовної заяви містять посилання, що вони діють із змінами від 07.09.2016 року та від 13.09.2016 року. Отже, на момент підписання анкети-заяви від 08.08.2013 року вони не діяли. ПАТ «Альфа Банк» жодного разу не повідомив боржника (відповідача) про наявність заборгованості. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Доказів того, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, позивачем - довідки банку щодо наданих відповідачу платіжних карток/картки, та будь-які документи, на підтвердження транзакції про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача за анкетою-заявою від 08.08.2013 року також не надані. Згідно розрахунку заборгованість виникла ще станом на 08.08.2013 року та 04.10.2013 року. Невідомо яким чином розраховувалась заборгованість, у розрахунку не визначений розмір відсотків та не має тлумачення щодо стягнення заборгованості за «Прострочене тіло кредиту» окрім заборгованості за основним тілом кредиту. У виписці/розрахунку заборгованості не має ідентифікації банківської установи, яка надала цю виписку. Виписка містить невідомий № договору від 08.08.2013 року та не має у собі номеру рахунку на підставі якого робиться виписка. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Фактично, позивач надав до суду не сам доказ проведення господарських операцій та руху коштів, а отже і виконання зобов`язань, а лише свої власні висновки з цього приводу у вигляді розрахунку заборгованості за кредитним договором, позбавивши цим суд та відповідача можливості надати власну оцінку вірності розрахунків як доказів, якими обґрунтовується розмір позовних вимог. Надані до позовної заяви документи (розрахунку заборгованості за кредитним договором) не є належним доказом, який підтверджує наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлює розмір заборгованості, оскільки такими доказами можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». ПАТ «Альфа Банк» умисно провів не вірні розрахунки відсотків по кредитному договорі №б/н від 08.08.2013 року, а суд в свою чергу не надав належної уваги цьому та не дослідив в повному обсязі дані розрахунки та докази. Провівши самі поверхневі розрахунки, стає очевидним, що банк значно збільшував відсотки по вищезазначеному кредиту на свою користь та нараховував їх з порушенням вимог законодавства. У розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.08.2013 року, який надав до позовної заяви позивач, не зрозуміло як саме нараховуються відсотки. У Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 08.08.2013 року чітко не визначений відсоток за користування кредитним лімітом. У п.2.2. зазначено 36% річних на торгові операції та на операції зняття коштів (але умовами анкети-заяви це не передбачено), у п. 2.3 визначений відсоток - 7% як розмір обов`язкового мінімального платежу, у п.п. 4.2 4.3 4.4 взагалі визначені різні відсотки, які також не обумовлені в анкеті-заяві. Отже невідомо яким чином ПАТ «Альфа Банк» взагалі нараховував відсотки за користування карткою та який відсоток має відношення до нарахування заборгованості. У п.3 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 08.08.2013 року зазначено, що «повернення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим Договором...». Але ПАТ «Альфа Банк» не надав роз`яснення щодо розтлумачення терміну «інших платежів». Матеріали судової справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Альфа Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У позовній заяві позивач не зазначає, коли почала виникати заборгованість. З розрахунку можна зробити висновок, що заборгованість виникає з 08.08.2013 року та наступна 04.10.2013 року, яка з часом накопичується. Позивач пропустив позовну давність строком у три роки, про застосування якої заявлено відповідачем у цій заяві, підстав для поновлення позовної давності немає. Позивач довідався про порушення свого права або про особу, яка його порушила з 2013 року, отже строк позовної давності сплив 08.08.2016/04.10.2016 року. Також у Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 08.08.2013 року - п.1 визначений термін користування карткою - 2 роки, тобто до 08.08.2015 року. Проте позивач не надав жодного доказу щодо пролонгації договору або оформлення на відповідача будь-яких інших карткових рахунків, також не надав доказів стосовно дозволу або погодження ОСОБА_1 на продовження користування оформленою карткою відповідно до заяви від 08.08.2013 року.

Рух справи у суді

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року справа №495/7939/16-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості були задоволені. З ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-банк" стягнута заборгованість в розмірі 42276 грн. 69 коп..

18.09.2023 року адвокат Цимбал Альона Анатоліївна, яка діє в інтерсах ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року по справі №495/7939/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2024 року ОСОБА_1 поноволено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року по справі №495/7939/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року по справі №495/7939/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2024 року позивача акціонерне товариство «Сенс Банк» замінено на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у справі №495/7939/16-ц за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та просила відмовити, посилаючись на обставини які зазначенні у відзиві на позовну заяву.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, відзив, докази, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

08.08.2013 року між ПАТ "Альфа-банк" та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») (а.с.28).

Як вбачається із змісту Анкети-заяви про акцепт, остання містить особисті анкетні дані відповідача ОСОБА_1 та особистий підпис позичальника.

Крім того, у ній вказано, що відповідач підписанням цієї Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» підтверджує, що ця Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції є акцептуванням Публічної пропозиції у розумінні ст.642 ЦК України»; він надає банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених умовами публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк». Він беззаперечно підтверджує те, що приймає пропозицію банку на оформлення «Максимум» (картка) і йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення всі умови договору, в т.ч. умови отримання та обслуговування картки. Крім того, керуючись нормами ст.207 ЦК України, приймає пропозицію ПАТ «Альфа-Банк» на використання в майбутньому аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та/або відтиску печатки банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких наведені в цьому пункті для підписання додатку до договору, а також будь-яких інших додатків до договору в рамках продукту «Максимум», що можуть бути укладені протягом строку дії договору.

Із п.2 Анкети-заяви вбачається наступне: «Також я виявляю бажання відкрити в банку рахунок СПЗ та отримати картку, отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн. по моєму рахунку СПЗ (надалі Кредит) на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум» з урахуванням умов публічної пропозиції.

Також, відповідно до п.6 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.alfabank.ua, правилами користування банківською платіжною карткою, тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору, ознайомлений та цілком згодний та беззаперечно підтверджує те, що свій примірник договору разом із усіма додатками, що підписуються в рамках обслуговування продукту «Максимум», він отримав в день укладання Договору. Також отримав банківську платіжну картку та ПІН-конверт до неї в неушкодженому стані. Крім того, до укладання договору, він ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією щодо кредиту надання якої передбачено нормами чинного в Україні законодавства в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згоден.

Також відповідачем ОСОБА_1 08.08.2013 року підписано додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі Додаток) (а.с.24).

Пунктом 1 Додатку визначено, що на підставі Анкети-заяви, банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску.

В п.2 Додатку зазначено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75 000 грн.. Сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього додатку, з встановленого договором про комплексе банківське обслуговування фізичних осіб складає 15 000 грн.. Процентна ставка за користування коштами кредиту складає 36% на торгові операції та операції на зняття коштів. (п.п.2.1.1, п.п.2.2). Розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості, при цьому сторони погодили, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн.. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду.

Публічна пропозиція АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, розміщена на офіційному сайті АТ «Альфа-Банк» - https://alfabank.ua/ (а.с.4-21) (далі - публічна пропозиція).

Відповідно до пункту 2.3. публічної пропозиції договір вважається укладеним після отримання банком від клієнта письмової анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції банку.

Згідно з пунктом 4.2.7. розділу 4 публічної пропозиції клієнт зобов`язався вчасно розміщувати на поточному рахунку/рахунку кошти, достатні для здійснення всіх необхідних платежів по поточному рахунку/рахунку, в тому числі і пов`язаних з виконанням умов даного договору.

Відповідно до пунктів 4.2.9.1.-4.2.9.3 розділу 4 клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що виникла в поточному календарному місяці в останній робочий день поточного календарного місяця. Підписанням цього договору, держатель доручає банку здійснювати договірне списання суми нарахованих процентів за несанкціонованою кредитною заборгованістю з рахунку в будь-який робочий день банку, що слідує за днем призначеним для сплати процентів за несанкціонованою кредитною заборгованістю визначеним цим пунктом. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню. Сплачувати заборгованість за сумою основного боргу несанкціонованої кредитної заборгованості, що обліковується банком на останній робочий день поточного календарного місяця, не пізніше строку, зазначеного у відповідному додатку до цього договору, що визначає умови користування продуктами банку. Сума заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що не повернена у зазначений строк, вважається банком простроченою заборгованістю. У разі прострочення строку погашення заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, зазначеним в пункті 4.2.9.2. договору, банк зупиняє нарахування відсотків за несанкціонованою кредитною заборгованістю на таку прострочену суму та починає нараховувати пеню на суму простроченої несанкціонованої кредитної заборгованості у розмірі, що зазначений в Тарифах до договору, яку держатель зобов`язаний сплатити банку. В день сплати держателем простроченої заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю в повному обсязі, банк припиняє нарахування пені.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, встановив на рахунку ОСОБА_1 кредитний ліміт та надав можливість користування ним.

Разом із позовною заявою банком також було надано розрахунок заборгованості за договором, укладеним АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого станом на 21.09.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором №630013265 від 08.08.2013 року становить 42 276 грн. 69 коп. (а.с.33).

26.09.2016 року на ім`я ОСОБА_1 банком було направлено досудову вимогу, у якій банк вимагав протягом 30 днів з моменту отримання вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом та комісії (а.с.32).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

28 січня 2019 року між акціонерним товариством «Альфа-Банк» (змінена назва акціонерне товариство «Сенс Банк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Веста» (змінена назва ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста») було укладено договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, за яким АТ «Альфа-Банк» були відступлені права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №630013265 до ТОВ «ФК «Веста».

29 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Веста» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2, за яким ТОВ «ФК «Веста» були відступлені права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №630013265 до ТОВ «Вердикт Капітал.

В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» скористалося своїм правом згідно ст.ст.512, 514 ЦК України та відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» згідно договору №02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023 року - право грошової вимоги до боржника(-ів) за кредитним договором №630013265, при цьому, товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника(-ів).

11.05.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» укладено договір №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630013265, при цьому товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника(-ів).

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкт господарювання та фізична особа.

Вирішуючи спір, суд прийшов до висновків, що між сторонами виникли права та обов`язки, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження №14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

Суд виходить з презумпції правомірності та чинності правочину у формі акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2013 року, підписаної ОСОБА_1 , яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Умовами для укладання такої угоди визначено тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії - 75 000 грн, а відповідно до підписаного додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб сума кредиту - 15 000 грн, процентна ставка - 36 % річних, строк дії картки - 2 роки з моменту випуску.

Передбачено, що угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту та діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком та закриття рахунку.

Своїм підписом у Анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив, що отримав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2013 року.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать, що з моменту підписання банком отриманого відповідачем акцепту, угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2013 року набула чинності, ОСОБА_1 погодився з визначеними у Анкеті-заяві умовами кредитування та з умовами, визначеними в додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який також було підписано відповідачем, чим спростовуються посилання сторони відповідача на відсутність між сторонами договірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також факт акцептованого правочину, висновок сторони відповідача у відзиві про відсутність договорних відносин між сторонами є хибним.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, то у позивача є право вимагати повернення основної суми кредиту та процентів з неустойкою за користування в судовому порядку.

Доводи представника відповідача - адвоката Цимбал А.А., які остання виклала у відзиві на позовну заяву щодо того, що банком не було надано первинних документів, а лише власні висновки позивача у вигляді розрахунку заборгованості за кредитним договором, то останні не можуть вважатись обґрунтованим у розумінні положень статей 6, 627-629, 1054 ЦК України, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Розрахунок заборгованості є належним доказом наявності у відповідача боргу, а у випадку, якщо відповідач вважає, що розрахунок заборгованості є невірним, то згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач був зобов`язаний його спростувати, надавши свій розрахунок чи інші, передбачені ст.76 ЦПК України докази, на спростування, чого відповідач не зробив.

Самі лише посилання на неналежність даного доказу, як помилково важає сторона відповідача, не є достатніми підставами для його неприйняття судом.

Відхиляючи даний довод суд враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною, в тому числі згідно ст.106 ЦПК України відповідач мав можливість провести експертне дослідження за власною ініціативою на спростування розрахунок боргу, проте не зробив цього.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Суд вважає, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише бухгалтерськими документами, а й сукупністю інших доказів, зокрема: заявою про акцепт публічної пропозиції на укладання кредитного договору, додатком до договору, кредитним договором з додатками до нього, розрахунком заборгованості, діями самого позичальника по внесенні коштів на визначений рахунок тощо.

При цьому у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості в розумінні положень статті 77 ЦПК України.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Застосування норм права, оцінка доказів є саме прерогативою суду. У цій категорії справ розмір кредитної заборгованості має визначатись відповідно до наданих доказів, вимог закону та умов договору. При цьому суд не позбавлений права і зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не взагалі відмовляти у позові.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження 61-47244св18).

Обставини наявності між сторонами правовідносин із кредитування і заборгованості відповідача доведено сукупністю документів, які наявні в матеріалах справи та яким суд надав належну правову оцінку.

Доводи представника відповідача про те, що кредитна карта закінчила свою дію, а доказів зі сторони позивача не надано щодо пролонгації договору, суд відхиляє як необґрунтовані.

З матеріалів спарви, в тому числі із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.33) вбачається, що після закінчення у серпні 2015 року дворічного терміну дії кредитної картки відповідач продовжив здійснення операцій по картковому рахунку та частково погашав наявну заборгованість, зокрема у розрахунковий період 03.01.2016 року 02.02.2016 року відповідачем було погашено тіло кредиту у розмірі 1 000 грн. 33 коп., відсотки за користування кредитом 591 грн. 08 коп., неустойка (коміся, штраф) 593 грн. 06 коп.. Наведене у свою чергу свідчить про продовження (перевипуск) дії кредитної картки, без якої використання карткового рахунку неможливе.

Щодо посилань сторони відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернути до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по кредитному договору, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 останній платіж за кредитним договором здійснив у розрахунковий період 03.01.2016 року 02.02.2016 року у розмірі 1 000 грн. 33 коп., у розрахунковий період 03.02.2016 року 04.03.2016 року у розмірі 4 грн. 39 коп., після чого погашення заборгованості за кредитом не здійснював.

З позовом для захисту своїх порушених прав, банк звернувся до суду до позичальника 05.10.2016 року тобто в межах загальної позовної давності, яка передбачена статтею 257 ЦК України. Доказів протилежного стороною відповідача до суду не надано.

Висновок суду

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 42 276 грн. 69 коп..

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 378 грн..

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 276 грн. 69 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн..

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.