Провадження № 2/641/136/2024 Справа № 641/7230/21
12 вересня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Богдан М.В.,
за участю секретаря судових засідань Двірник О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 05.11.2010 року перебувала у офіційному шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.03.2019 року розірвано та стягнуто аліменти на утримання дитини, рішення набрало законної сили 27.04.2019 року. Від цих шлюбно-сімейних відносин сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає разом з позивачем. Позивач ОСОБА_4 , 09.10.2019, відповідно до свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 , змінила прізвище на ОСОБА_1 , за актовим записом № 80 від 09.10.2019. В період шлюбно-сімейних відносин, а саме, 28.12.2017, позивачу був виданий ордер на жиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.12.2017 року. Відповідно до ордеру право на зайняття жилого приміщення було надане ОСОБА_5 разом з родиною, що складається з трьох людей, а саме ОСОБА_5 її чоловіка - ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3 . В період шлюбу позивач та відповідач проживали у службовому приміщенні Харківської обласної прокуратури. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинилися в грудні 2018 року з цього часу відповідач мешкав окремо від позивача та їх сина. Технічний паспорт на вищевказану квартиру був виготовлений 09 вересня 2019 року, ремонт в квартирі був завершений в травні 2020 року. На момент подачі позову відповідач не проживав у спірній квартирі жодного дня. Відповідач має у власності квартиру за адресою АДРЕСА_2 , а також 1/30 частки власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , цей факт підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.08.2021року.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 .
В судове засідання позивач не з`явилася, направила свого представника адвоката Данько Л.В., яка подала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач до суду не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву проти позову не подав.
Враховуючи положення ч.1 ст.280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010 року, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.03.2019 року розірвано, рішення набрало законної сили 27.04.2019 року.
Від цих шлюбно-сімейних відносин сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_4 , 09.10.2019, відповідно до свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 , змінила прізвище на ОСОБА_1 , за актовим записом № 80 від 09.10.2019.
28 грудня 2017 року на ім`я позивача ОСОБА_4 був виданий ордер № 065168 на жиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.12.2017 року.
Відповідно до ордеру право на зайняття жилого приміщення було надане ОСОБА_5 разом з родиною, що складається з трьох людей, а саме ОСОБА_5 її чоловіка - ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3 .
З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Згідно з ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Згідно роз`ясень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (із наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що ордер № 065168 на жиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виданий на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.12.2017 року саме на сім`ю з трьох осіб, в тому числі на ОСОБА_2 .
Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_4 про проживання мешканців від 20 лютого 2022 року, підписаного головою правління ОСББ «Ньютона 104» та сусідами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається, що в спірній квартирі мешкають ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 з 27 березня 2019 року по теперішній час у вказаній квартирі не мешкає.
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення 9-го поверху № 5 у житловому будинку літ. «А-9», загальною площею 4,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 в порядку розподілу спільного майна подружжя. В решті задоволення позовних вимог відмовлено.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 вибув зі спірної квартири на постійне проживання в інше жиле приміщення саме через те, що спільне життя з ОСОБА_11 не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб між подружжям розірвано.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 , не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64, 71,72, 107 ЖК України, ст.ст. 12,13,81,141,259,263267, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя М. В. Богдан