Провадження № 2/344/571/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Атаманюка Б.М.

секретаря судового засідання Солонинко С.А.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пинчук Н.В.,

представника відповідача адвоката Манченко О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні місцями загального користування та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 01.08.2024 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні місцями загального користування та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.11.2023 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду.

Позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира розміщена на сьомому поверсі будівлі АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності від 25.02.2013 року, серії НОМЕР_1 , вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях ОСОБА_6 батько позивача, ОСОБА_7 мати позивача, ОСОБА_8 брату позивача та позивачу ОСОБА_9 .

У лютому 2023 року між сусідами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що проживають у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 , виник спір щодо самочинного переобладнання ними санвузлів, які були розміщені на сьомому поверсі будинку, без згоди інших мешканців блоку, а також позивача, а саме знято перегородку між двома санвузлами, які знаходяться на коридорі навпроти квартири позивача та захоплення частини коридору переобладнано у ванну кімнату з облаштуванням дверей. Такими діями відповідачів заблоковано доступ до комунікацій (до проектованих труб холодної води та водовідведення (каналізації)), в тому числі до яких під`єднані комунікації позивача квартири, згідно дозвільних документів.

17.03.2023 року працівниками Комунального підприємства «Управляюча компанія Комфортний дім», який є балансоутримувачем будинку, та Департаментом інфраструктури житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради було проведено комісійне обстеження квартири позивача №700 та суміжних приміщень блочного типу на 7 поверсі даної будівлі. Під час обстеження встановлено, що громадянами, які проживають у квартирах АДРЕСА_5 даного блоку знято перегородку між двома санвузлами та проведено ремонтні роботи у ньому. Звернень від співвласників даного блоку щодо проведення перепланування приміщень санвузлів до КП «Управляюча компанія» Комфортний дім» не поступало. У листі Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради від 26.06.2023 № ІЗ/35-23 зазначено, що згідно з даними Реєстру будівельної діяльності порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відсутня інформація стосовно наявності будь-яких дозвільних документів за вищевказаною адресою.

Також з даного спірного питання позивач зверталась до Івано-Франківського РУП ГУНП. Згідно довідки про результати проведення перевірки № 949 від 06.03.2023, дільничним офіцером поліції СДОП ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Ігорем Самборським підтверджено, що відповідачами для створення комфортних умов зроблено ремонт, проте оскільки у фактах викладених у зверненні вбачаються цивільно-правові відносини, заявнику (позивачу) рекомендовано звернутися у суд в порядку цивільного судочинства.

Після звернення позивача в РУП ГУНП в Івано-Франтівській області були погрози, неадекватна поведінка відповідачів, а саме стукали вечорами у двері, смикали дверну ручку, дзвонили у дзвінок, простягання рук до позивача (був синець). Також відповідачі чинили перешкоди у проведенні перевірок Комфортним домом та Будконтролем.

У зв`язку із здійсненням зазначеного переобладнання відповідачами, позивачу створено перешкоди в користуванні місцями загального користування, зокрема відсутністю доступу до комунікацій квартири, а саме кранів та труб водопостачання та водовідведення. Порушено право доступу позивача до комунікацій, підведених згідно проектної документації, чим позбавлено позивача у разі аварійної ситуації можливості доступу до перекриття кранів зазначених комунікацій.

На підставі наведених обставин, позивач просить суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні позивачу місцями загального користування (санвузлами) шляхом демонтажу (знесення) самочинно встановленої ванної кімнати з облаштованими дверима, що знаходяться на сьомому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , навпроти квартири позивача №700, стягнути понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 скористалася правом подання відзиву на позов, в якому позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Так, відповідач ОСОБА_2 з березня 2001 року проживає та реєстрована в кімнаті АДРЕСА_6 . Згідно плану 7-го поверху (радянських часів, дата нерозбірлива) схематично зображено, що поверх розділено на 2 самостійні блоки на 10 житлових кімнат, відокремлені від сходової площадки та ліфту окремими вхідними дверима. В кожному з блоків на 10 житлових кімнат є санвузол та кухня, які передбачені для користування 10 житлових кімнат кожного блоку. Планом 7-го поверху передбачено вхід у кожен блок. На вході у блок - вхідні двері, ключі від вхідних дверей є у кожного мешканця блоку.

Позивач є співвласницею квартири АДРЕСА_7 на 7-му поверсі, яка була переобладнана з нежитлових приміщень гуртожитку (хол) у двокімнатну квартиру з окремим санвузлом, кухнею та приватизована, і квартира позивача не відносить до жодного блоку сьомого поверху. На даний час ані позивачка, ані інші співвласники цієї квартири, у ній не проживають, а квартира впродовж кількох років здається в оренду квартирантам. Також квартира позивачки обладнана окремим санвузлом та ванною кімнатою.

В долученому позивачкою Містобудівному обґрунтуванні, вказано, що розрахунок необхідних навантажень щодо забезпечення квартири АДРЕСА_7 водопостачанням, каналізацією буде проведено при розробці стадії «проект», згідно технічних умов виданих відповідними службами та чинного законодавства країни. Відомостей про те, чи виготовляла позивачка технічні умови на водопостачання, каналізацію до своєї квартири, немає, як і даних на підставі яких дозвільних документів вона підключила комунікації до загальнобудинкових мереж.

Вказані місця загального користування (санвузли) є об`єктами вільного використання всіх мешканців блоку. Ремонт цих споруд не спричинив перешкоджання в подальшому їх використанні, а навпаки покращив стан ванної кімнати. Після проведених ремонтних робіт відповідачами не було встановлено жодних замків, додаткових перешкод, які перешкоджали вільно користуватись вказаним майном та перешкоджали доступу до комунікацій (кранів, труб холодного водопостачання і каналізації).

На підставі наведених обставин, відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути на її користь понесені судові витрати на правову допомогу.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додатково пояснила, що квартира в гуртожитку має свою ванну кімнату, і вона не має потреби користуватися загальними туалетами. Про особливості підключення ванної кімнати в квартирі до каналізації та водопостачання, зокрема про наявність у квартирі кранів для відключення водопостачання, позивачці невідомо, припускає, що в квартирі кран для перекриття води є. Проте відповідачі замурували труби, а там колись були крани для перекриття. Вона не пригадує випадків коли була необхідність в доступі до таких кранів, але вважає, що це може відбутися. Просила позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, додатково пояснила, що в лютому 2023 року між сторонами виник спір з приводу самочинного переобладнання туалетів, між якими відповідачі зняли перегородку та обладнали таке приміщення ванною. В наслідок цього позивач немає доступу до місць загального користування та мереж водопостачання та водовідведення, а тому вважає, що відповідачів слід зобов`язати усунути позивачу перешкоди в користуванні місцями загального користування (санвузлами) шляхом демонтажу (знесення) самочинно встановленої ванної кімнати з облаштованими дверима. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Манченко О.В. в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечила, суду пояснила, що згідно плану 7 поверху в кімнаті № НОМЕР_2 проживає ОСОБА_2 , а в кімнаті № НОМЕР_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. На цьому плані квартири АДРЕСА_7 не існувало, оскільки це приміщення було холом, а не кімнатою. Сім`я позивачів облаштувала з холу квартиру із санвузлом та ванною, що не потребує користування туалетами, які призначені для користування мешканців гуртожитку. Звертає увагу, що відповідно до наданого позивачем містобудівного обґрунтування реконструкція передбачала розробку проекту, згідно технічних умов виданих відповідними службами, доказів чого в матеріалах справи немає. В свою чергу, об`єднані відповідачами два окремі туалети в один спільний санвузол не змінили призначення цього приміщення, а тільки покращили умови, і це відбулося за спільної згоди мешканців гуртожитку, які проживають в цьому блоці. Таким чином, представник позивача вважає, що в матеріалах справи немає доказів того, що відповідачі чинять позичу будь-які перешкоди. Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися повторно, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад сусідства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст. ст. 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету від 27.07.1999 року №275 «Про розгляд житлових питань», гуртожитку на АДРЕСА_2 надано статус «гуртожитку для проживання малих сімей з правом прописки у двокімнатні приміщення №200, 300, 400, 500, 600, 700, 800, 900 житловою площею 23,5 кв.м.», про що зазначено в листі КП «Управляюча компанія «Комфортний дім»» Івано-Франківської міської ради від 28.06.2023, (а.с.12).

З урахуванням пояснень учасників процесу та поверхового плану поверху №7 встановлено, що приміщення гуртожитку розподілені на 2 самостійні блоки по 10 житлових кімнат, відокремлені від сходової площадки та ліфту окремими вхідними дверима. В кожному з блоків на 10 житлових кімнат є спільні приміщення санвузлів (по чотири туалети та дві душові) кухня, балкон, які передбачені для користування мешканцями 10 житлових кімнат кожного блоку. Планом 7-го поверху передбачено вхід у кожен блок. Як зазначено у відзиві на позов, на вході у блок є вхідні двері, а ключі від вхідних дверей є у кожного мешканця блоку, з чого слідує, що блок може зачинятися мешканцями блоку. Також встановлено, що відповідно до плану 7 поверху житло сторін у справі має наступне розташування: в кімнаті № НОМЕР_2 проживає ОСОБА_2 , а в кімнаті № НОМЕР_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Приміщення № 700, де на даний час розміщена квартира позивача, згідно поверхового плану первинно вважалося холом.

Згідно витягу із рішення Івано-Франківської міської ради від 19.10.2010 №600, сім`ї позивача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , надано дозвіл на реконструкцію кімнати АДРЕСА_8 , під ізольовану квартиру (ордер на житлову площу в гуртожитку № НОМЕР_4 від 29.09.1999) (а.с.17).

ОСОБА_10 у зв`язку із одруженням змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.33).

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_8 , квартира загальною площею 46,7 кв.м, житловою пложею 20,7 кв.м, складається з: кімнати 20,7 кв.м; кухні 5,5 кв.м; ванної кімнати 3,2 кв.м; холу 10,2 кв.м. (а.с. 34-36).

Відповідно до свідоцтва на право власності та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно співвласниками квартири АДРЕСА_8 є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 (а.с.38-39).

Також, у наданих позивачем Містобудівних обґрунтуваннях об`єкту будівництва, назва об`єкта будівництва: Реконструкція кімнати АДРЕСА_7 , розділом архітектурно-планові рішення зокрема визначено, що розміщення основних приміщень наступне з існуючого приміщення загального користування (хол) проектується повноцінна квартири з усіма необхідними приміщеннями: житлові кімнати, кухня-ніша, хол-вітальня, коридор, санвузол. Така реконструкція передбачає до підключення проектованих стояків води, каналізації, які підведені до проектованої квартири (п. 44). Розрахунок необхідних навантажень щодо забезпечення квартири АДРЕСА_7 , буде проведено при розробці стадії «проект», згідно технічних умов виданих відповідними службами та чинного законодавства країни (п. 46) (а.с. 23).

Відповідно до листа КП «Управляюча компанія «Комфортний дім»» Івано-Франківської міської ради від 05.04.2023 встановлено, що 17.03.2023 працівниками КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» та Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради проведено комісійне обстеження квартири АДРЕСА_7 та суміжних приміщень блочного типу на 7-му поверсі даного гуртожитку. Під час обстеження встановлено, що співвласниками квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 даного блоку знято перегородку між двома санвузлами та проведено ремонтні роботи у ньому. Звернень від співвласників даного блоку щодо проведення перепланування приміщень санвузлів до КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» не поступало (а.с.13).

У довідці про результати проведення перевірки № 949 від 06.03.2023 дільничним офіцером поліції СДОП ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Ігорем Самборським зазначено, що відповідачами для створення комфортних умов зроблено ремонт та враховуючи те, що у фактах викладених у зверненні вбачаються цивільно-правові відносини заявнику (позивачу) рекомендовано звернутися у суд в порядку цивільного судочинства. (а.с.9).

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивачки та одночасно співвласником квартири. Свідок суду показала, що її сім`я проживала в гуртожитку з 1993 року, спочатку на третьому поверсі, потім дали дозвіл жити в холі на сьомому поверсі. Проживаючи там сім`я свідка користувалися місцями загального користування гуртожитку, в тому числі і туалетом через стіну від їхньої кімнати (на плані зліва перший з чотирьох від входу). Також блоки гуртожитків мали по дві окремі душові. Після отримання відповідних дозвільних документів, вказана кімната була реконструйована в окрему ізольовану квартиру в гуртожитку, яка обладнана окремим санвузлом. Комунікації до квартири йдуть через стіну до «стояка», тобто комунікації до санвузла були підведені через стіну з приміщення туалету, який був за ними закріплений. Пояснює, що труба від туалету була розвернута до стіни та заведена в квартиру. Відповідно, доступ до мереж водопостачання та водовідведення вони мали виключно з приміщення загального користування (туалету). Коли почалася війна сусіди в туалеті почали робити ремонт, в результаті якого, об`єднавши два окремі приміщення туалетів, зробивши там одну ванну кімнату, де встановили під стіну ванну, яка закрила доступ до мереж водопостачання та водовідведення. При цьому, це приміщення зачиняється відповідачами, а відтак вона взагалі не має доступу як до приміщення так і до комунікацій в ньому. Також через те, що сусіди зачиняють вхідні двері в блок вона не має доступу і до балкону, який відносить до місць загального користування. На запитання головуючого, чи є у квартирі окремий кран для перекриття води, відповіла ствердно, проте пояснює, що каналізаційна труба на воду була розрахована на туалет, а відповідачі там встановили ванну, що відповідно збільшує як споживання води, так і водовідведення. Припускає, що коли її сім`я буде там жити та користуватися ванною, то спільна каналізаційна мережа та мережа водопостачання може не справлятися з навантаженнями. Вважає, що злив води з ванни сусідами може призвести до перетікання води в їх ванну, оскільки на це може бути не розрахована каналізаційна труба. Також, спільне використання водопровідної труби може призвести до падіння тиску в мережі. Випадків такого вона не може назвати, проте допускає, що це може статися. Свідок вважає, що комунікації до квартири підключені відповідно до дозвільної документації, а от на перепланування туалетів дозволу сусіди права не мали. Відтак вважає, що приміщення туалетів повинні бути повернуті до попереднього стану, а її сім`я має мати доступ до цього приміщення, як і доступ до балкону та інших місць загального користування, які знаходиться у цьому блоці.

З огляду на встановлені судом обставини та предмет спору, вирішуючи спір між сторонами по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку "спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Водночас, режим проживання в гуртожитку регулюється нормами ЖК УРСР, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а права та обов`язки сторін регламентуються також Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572 та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, яке встановлює порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання.

Зокрема, ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зокрема визначає такі терміни як допоміжні приміщення у гуртожитку, жилий блок чи жила секція у гуртожитку.

Так, допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Жилий блок чи жила секція у гуртожитку - жиле приміщення у гуртожитку, що складається з декількох (двох і більше) жилих кімнат, мешканці яких мають змогу користуватися допоміжними приміщеннями у гуртожитку. Належність відповідних приміщень до жилого блоку чи жилої секції визначається проектною документацією на гуртожиток.

Особливістю квартири АДРЕСА_8 є те, що цей об`єкт нерухомого майна реконструйовано з приміщення загального користування гуртожитку (холу) в ізольовану квартиру. Водночас, вказаний будинок продовжує використовуватися як гуртожиток, а жильці кожної із секцій цього гуртожитку мають право користуватися допоміжними приміщеннями у відповідному блоці.

Наводячи вищенаведене законодавство суд зазначає, що немає універсальних норм і правил, які б в межах одного будинку окремо визначали порядок користування місцями загального користування як для власників квартир, так і для мешканців гуртожитку. Відтак, суд виходить з того, що при вирішенні спорів між власниками квартир і жильцями гуртожитку в межах одного будинку, слід враховувати вимоги профільного законодавства та дотримання балансу прав мешканців на доступ до місць загального користування, виходячи з звичайних побутових потреб.

Як встановлено судом, позивач є співласником ізольованої квартири АДРЕСА_8 , яка обладнана власним санвузлом з ванною та туалетом. Тобто виходячи з побутових потреб жильців ізольованої квартири, в них немає побутової необхідності в користуванні санвузлом який призначений для задоволення санітарно-гігієнічних потреб мешканців гуртожитку та знаходиться в їх жилому блоці. При цьому, слід враховувати, що всі приміщення загального користування жилого блоку у гуртожитку призначені для спільного користування мешканцями цього блоку, а позивач не є мешканцем гуртожитку, що не дає їй права на користування місцями загального користування призначеними саме для мешканців гуртожитку.

Таким чином суд констатує, що позивач, яка проживає в окремій ізольованій квартирі з обладнаним туалетом та ванною не має права вільного доступу до туалету, який знаходиться у блоці чи секції гуртожитку, та який призначений для задоволення санітарно-гігієнічних потреб мешканців гуртожитку. Також, в загальному мешканцями відповідної секції чи блоку гуртожитку за спільною згодою може бути обмежено доступ сторонніх осіб, в тому числі і позивача до такої секції чи блоку, що не вважатиметься порушенням житлових прав.

Щодо права позивача на доступ до комунікацій, які розташовані у блоці гуртожитку, а саме в туалеті через стіну від квартири позивача, то увага суду звертається на те, що у поданих позивачкою Містобудівних обґрунтуваннях об`єкту будівництва вказується, що розрахунок необхідних навантажень щодо забезпечення квартири АДРЕСА_7 водопостачанням, каналізацією, буде проведено при розробці стадії «проект», згідно технічних умов виданих відповідними службами та чинного законодавства країни. В матеріалах справи відсутня з даного приводу будь-яка технічна документація, що робить неможливою оцінку доводів позивача в цій частині. При цьому, пояснення позивача з цього приводу та свідка щодо особливостей підключення до комунікацій, суд не може брати до уваги, за відсутності належних і допустимих доказів.

Щодо правомірності зняття співвідповідачами перегородки між двома санвузлами та встановлення ванни, то суд не дає цьому оцінку, оскільки судом не встановлено, що такі дії відповідачів порушують права позивача. Відповідно, правомірність таких дій може бути оцінна судом, до прикладу за позовом осіб права яких порушені, житлово-експлуатаційної організації чи власника гуртожитку, або відповідних контролюючих органів чи органів місцевого самоврядування, які наділені відповідними повноваженнями та функціями контролю.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, що не дає її право на захист відповідно до ст. 391 ЦК України. Тому приходжу до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні місцями загального користування та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.04.2024.

Суддя Богдан АТАМАНЮК