Справа № 526/1411/24
Провадження № 2-з/526/4/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області в особі головуючої судді Максименко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за їх позовом до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Одночасно із даним позовом, 15 квітня 2024 року до суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову в якій зазначають, що 19.03.2024 при передачі документів нарочно листами № 294/2023 та № 295/2023 від 13.03.2024 вони були повідомлені приватним нотаріусом Заєць Н. М. про пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини та їм було встановлено строк подачі копії ухвали про заборону видачі свідоцтва іншим спадкоємцям за законом, що вже вступили в спадщину в строк установлений законом. Видача свідоцтва про право на спадщину відповідачці ОСОБА_3 до вирішення спору по суті та набранням законної сили рішення суду по даній справі порушить майнові права позивача та ускладнить і затягне процес оформлення спадщини у разі прийняття судом рішення на користь позивачів.

З цих підстав просили суд забезпечити вказаний позов шляхом накладення заборони на видачу свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_3 приватним нотаріусом Заєць Ніною Миколаївною до вирішення спору по суті та до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до вимог п. 3, 5, 6,7 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову та долучені документи, оцінивши наведенні заявниками підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову просять прийняти рішення про забезпечення позову шляхом накладення заборони на видачу свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_3 приватним нотаріусом Заєць Ніною Миколаївною до вирішення спору по суті та до набрання рішенням суду законної сили.

На підтвердження заходів забезпечення позову заявниками надано лише квитанцію про сплату судового збору в сумі 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову та повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Заєць Н. М. № 295/02-14 від 13.03.2024, адресованого ОСОБА_4 , в якому вона повідомляє останнього про відкриття спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та роз`яснює положення ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Поміж тим, суд звертає увагу, що прізвище заявників не ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 . Жодних документів на підтвердження їх родинних відносин з померлим ОСОБА_4 до заяви про забезпечення позову ними не додано.

Окрім того, заява про забезпечення позову подана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а підписана лише ОСОБА_1 , в зв`язку з чим неможливо визначитися з колом заявників у забезпеченні позову.

Виходячи з вищевикладеного, за відсутністю даних про наявність родинних відносин та відповідно наявності спору між сторонами, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви позивачів про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за їх позовом до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча: Л. В. Максименко