"26" вересня 2024 р. Справа № 363/4265/24
У Х В А Л А

26 вересня 2024 року м. Вишгород

Вишгородського районного суду Київської області у складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участі секретаря судових засідань Охоти Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Березинець К.Г. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До судового розгляду від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому позовні вимоги підтримано у повному обсязі, висловлено прохання про їх задоволення та проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Кищенко М.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До судового розгляду від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 висловила заперечення проти позовних вимог та проти можливості розірвання шлюбу. Разом з відзивом на позовну заяву стороною відповідача подано клопотання про проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Перед судовим засіданням від представника відповідача ОСОБА_4 також надійшла заява, в якій було підтримано обставини та факти, викладені у відзиві на позовну заяву, висловлено прохання про надання строку для вжиття заходів щодо примирення сторін та збереження шлюбу тривалістю 6 міяців, а судове засідання проводити за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а також зважаючи на відсутність клопотань про відкладення підготовчого судового засідання, то суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу з проведення судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання сторони відповідача про проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Аналогічні положення містяться у приписах ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 277 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

У свою чергу, відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦПК України частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Аналіз вищевикладених приписів процесуального законодавства дає можливість зробити висновок, що право позивача подати клопотання про проведення розгляду позову за правилами спрощеного позовного провадження та кореспондуюче право відповідача подати заперечення проти такого клопотання разом з проханням про проведення розгляду справи у загальному порядку пов`язуються лише з розглядом тих справ, які відповідно до чинного процесуального законодавства не віднесені до переліку справ, що розглядаються лише у порядку спрощеного позовного провадження (не перелічені у ч. 1 ст. 174 ЦПК України).

Подібний за змістом висновок викладений у постанові КЦС ВС від 05.06.2024 року у справі № 750/9433/23 - системне тлумачення зазначених норм дозволяє дійти висновку, що для розгляду справ, не зазначених в частині першій статті 274 ЦПК України, які відповідно до частини другої статті 274 ЦПК України можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, у вказаному порядку необхідне волевиявлення про це позивача, оформлене у вигляді відповідного клопотання. Суд за результатами розгляду клопотання, з урахуванням конкретних обставин справи, може його або задовольнити, або відмовити в задоволенні та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. В свою чергу відсутність клопотання позивача про розгляд справи, яка відповідно до частини другої статті 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, про застосування вказаного порядку унеможливлює розгляд такої справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Як слідує з ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначено для розгляду і вирішення малозначних цивільних справ. У свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Таким чином, дана справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відноситься до малозначної цивільної справи внаслідок приписів процесуального законодавства, у зв`язку з чим її розгляд і вирішення здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд звертає увагу, що відповідно до критеріїв, визначених у ч. 3 ст. 274 ЦПК України, ані предмет позову, ані його підстави та зміст, ані кількість учасників справи, ані будь-які інші обставини не свідчать про те, що розгляд даної справи має здійснюватися у загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого судового засідання.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 02.09.2024 року справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання. Тобто, ОСОБА_2 не позбавлена можливості в межах даної справи з`явитися в судове засідання, надати усні пояснення щодо позовних вимог та обставин даної справи. Потреби в проведенні розгляду справи в загальному провадженні для забезпечення надання відповідачем пояснень, які він може надати при розгляді справи в спрощеному провадженні, судом не встановлено. Натомість розгляд даної справи в загальному порядку негативно позначиться на строках судового розгляду і призведе до невиправданого затягування судового процесу.

У зв`язку з цим у задоволенні клопотання сторони відповідача про розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження слід відмовити.

Враховуючи наявний між сторонами спір щодо розірвання шлюбу, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 111 СК України, суд повинен вжити заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При призначенні строку на примирення суд враховує думку сторін, конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на примиренні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, передбачених п. 4 ч. 1ст. 251 цього Кодексу - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

У відзиві на позовну заяву стороною відповідача висловлено заперечення проти розірвання шлюбу та зазначено про намір збереження шлюбних відносин. Тобто, відповідач бажає примиритися, і він має право прийняти міри для примирення, що у свою чергу зумовлює обов`язок суду встановити строк для цього незалежно від бажання позивача, оскільки таке примирення не суперечить моральним засадам суспільства. Крім того, судом встановлено, що від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітніх дітей, для забезпечення найкращих інтересів яких слід вжити заходів щодо примирення сторін по справі.

Суд вважає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства та з метою збереження сім`ї, суд вважає надати сторонам строк для примирення тривалістю 2 місяці.

На підставі ст. 111 СК України, керуючись ст.ст. 240, 251, 253 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кищенко М.В. про проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження відмовити.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кищенко М.В. про надання строку для примирення тривалістю 6 місяців - задовольнити частково.

Надати сторонам по цивільній справі № 363/4265/24 за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу строк для примирення тривалістю 2 (два) місяці, а саме по 25.11.2024 року включно.

Провадження по справі зупинити до закінчення строку для примирення.

Наступне судове засідання призначити на 26.11.2024 року об 11 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Рукас О.В.