Справа № 545/5587/22
Провадження по справі № 2/635/653/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Старишко Д.В.,

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В с т а н о в и в :

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_2 , яким просить стягнути з останнього на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 6348,69 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 02 листопада 2018 року о 08 годині 20 хвилин в м. Харків, просп. Ювілейний, буд. 51 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 (власник автомобіля Департамент патрульної поліції) Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно відповіді НПУ № 050803 про ДТП та постанови Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 3.2 ПДР України. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі 5470,09 гривень на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ також понесло витрати на збір документів в розмірі 878,60 гривень. Отже, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 6348,69 гривень. З метою досудового врегулювання спору позивачем 14 вересня 2020 року було направлено на адресу відповідача претензію, яка відповідачем в добровільному порядку не задоволена. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6348,69 гривень.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 січня 2023 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 7 днів з дня вручення копії ухвали.

01 лютого 2023 року позивач усунув недоліки позову, визначені ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 січня 2023 року.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2023 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, розгляд справи призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

10 квітня 2023 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Філіппова О.В. на позовну заяву, в якому він просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не додано жодного доказу. Посилання позивача на постанову Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року, як на доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є безпідставним, оскільки зазначеною постановою ОСОБА_2 не визнаний винним, а справу закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП. Крім того, представник відповідача зазначив,що протокол про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст. 254 КУпАП складений через 13 діб після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що також виключає вину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення. Також представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності,посилаючись на те, що з моменту дорожньо-транспортної пригода до дня звернення позивача до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу минуло понад три роки.

26 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_1 відповідно до якої представник позивача зазначає, що твердження представника відповідача про те, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року, не є доказом визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки зазначеною постановою ОСОБА_2 не визнаний винним, а справу закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП є безпідставними, з огляду на те,що застосування пункту 7 статті 247 можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. До таких висновків дійшов Верховний суд в постанові від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16. Крім того, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особу в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Крім того, представник позивача ОСОБА_1 заперечує проти застосування строків позовної давності посилаючись на те, що відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. МТСБУ було здійснено виплату 23 травня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №938271 від 23 травня 2019 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відтак право на подання зазначеного позову виникло у позивача тільки після сплати страхового відшкодування, тобто перебіг строків починається з моменту такої виплати.

Крім того, представник позивача посилається на Указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 червня 2023 року цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2023 року цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання з викликом сторін.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача Бондар В.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Філіппов О.В. у судове засідання не з`явилися, представник відповідача - адвокат Філіппов О.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Автомобіль марки Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, належить Департаменту патрульної поліції на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК9062074 між ПрАТ «Київський Страховий Дім» та Департаментом патрульної поліції укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску.

02 листопада 2018 року о 08 годині 20 хвилин в м. Харків, просп. Ювілейний, буд. 51 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Як вбачається зі змісту постанови Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року, ОСОБА_2 02 листопада 2018 року о 08 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Харкові по пр. Ювілейний, буд. 51, не надав перевагу в русі транспортному засобу Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який з увімкненим синім сигналом та спеціальним звуковим сигналом рухався в попутному напрямку, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 3.2 Правил дорожнього руху України. Зазначеною постановою провадження за адміністративним матеріалом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 25 лютого 2019 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 листопада 2018 року, транспортний засіб Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду Департаменту патрульної поліції від 26 листопада 2018 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 02 листопада 2018 року, заявою потерпілого Департаменту патрульної поліції від 26 листопада 2018 року про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 листопада 2018 року.

Отже, суд вважає встановленим, що шкоду майну Департаменту патрульної поліції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 листопада 2018 року, завдано з вини відповідача ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент дорожньо-транспортної пригоди застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Відтак, 26 листопада 2018 року Департамент патрульної поліції звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 листопада 2018 року.

Відповідно до звіту №1265 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, складеного 04 січня 2019 року оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , сертифікат №771/16 від 13 жовтня 2016 року суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість автомобіля Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску на дату дорожньо-транспортної пригоди 02 листопада 2018 року, становить 313449,60 гривень, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні автомобіля Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, складає 13163,02 гривень без врахування ПДВ на замінні складові частини КТС.

Відповідно до рахунку ТОВ «Артсіті» № 180 від 22 січня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 5470,09 гривень.

МТСБУ визнало вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплатило відповідно до Наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Департамент патрульної поліції» №4954 від 23 травня 2019 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на користь ТОВ «АРТСІТІ» регламентну виплату у розмірі 5470,09 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №938271 від 23 травня 2019 року та довідкою Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 13 травня 2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до п.п. «а», п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, позивач набув право зворотньої вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування у загальному розмірі 5470,09 гривень.

Крім того, позивач поніс витрати на збір документів та визначення розміру заподіяної шкоди у розмірі 878,60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №721598 від 29 січня 2019 року.

Таким чином, загальна сума сплаченого страхового відшкодування складає 6348,69 гривень. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6348,69 гривень.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Філіппова О.В. про те, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року не може бути належним доказом наявності вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортній пригоді є безпідставними,з огляду на наступне.

Так, постановою Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2019 року у справі №643/17126/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Із правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18.

Крім того, непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо, про що зазначив Верховний суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц.

Проте представником відповідача не спростовано належними доказами вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, зокрема відповідачем та його представником не заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Філіппова О.В. щодо недоведеності вини відповідача ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді з підстав порушення вимог ст. 254 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, суд не приймає до уваги, оскільки порушення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення не звільняє відповідача ОСОБА_2 від відповідальності та не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6348,69 гривень.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальний.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України із даним позовом є 26 жовтня 2022 року.

Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

МТСБУ було здійснено виплату 23 травня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №938271 від 23 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Отже, право подати позов виникло тільки після сплати страхового відшкодування, а тому перебіг строків позовної давності почався з 23 травня 2019 року.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ(далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу.

Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, на введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан з 24 лютого 2022 року, на пункт 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6348,69 гривень, є обґрунтованими та доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно платіжного доручення №201681 від 11 січня 2022 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 гривень.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних Моторного (транспортного) страхового бюро України у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України виплачене страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 6348 (шість тисяч триста сорок вісім) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ), місцезнаходження: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено і підписано 26 вересня 2024 року.

Суддя І.В. Березовська