Справа № 752/1593/24
Провадження № 2/752/3201/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2024 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судових засідань Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , а також про стягнення аліментів на її утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з травня 2021 року відповідач не спілкувався з дитиною, не надавав матеріальної та моральної підтримки, а також заблокував можливість зв`язку з боку позивачки та дитини. Позивачка також зазначила, що до виїзду відповідача в рф у них виникли суперечки щодо національної ідентичності та подальшого проживання сім`ї. Зокрема, після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну відповідач вийшов на зв`язок лише один раз, надіславши повідомлення через месенджер «Вайбер», у якому містилися образи та погрози на її адресу. Це було єдине спілкування між ними після тривалої відсутності зв`язку з його боку. Позивачка розцінює такі дії відповідача як небажання виконувати свої батьківські обов`язки та нехтування інтересами дитини. Враховуючи всі обставини, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з останнього аліменти. Керуючись ст. 180, 150, 164 Сімейного кодексу України та ст. 27 Конвенції про права дитини, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді від 16.02.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. .

На виконання ухвали суду від 03.05.2024 р. про витребування доказів надійшли відомості від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України громадянином рф ОСОБА_2 , який 24.05.2021 перетнув державний кордом за напрямком «Виїзд» у пункті перетину Бачівськ. Після 24.05.2021 в базі даних немає інформації щодо інших перетинів державного кордону цією особою.

Вбачається, що відповідач не зареєстрований у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та не має Електронного кабінету, тому направлення судового повідомлення про відкриття провадження у справі та судових повісток у спосіб, визначений ст. 14 ЦПК України не можливе.

Отже, повідомлення відповідача здійснювалось в порядку ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України, а саме, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно матеріалів справи, відповідач не є громадянином України та не має офіційної зареєстрованої адреси місця проживання, а згідно вищевикладеного, повідомлення у спосіб направлення судового-повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або до електронного кабінету користувача ЄСІТС неможливе, тому судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвалою судді від 23.09.2024 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

23.09.2024 р. від позивача надійшла заява про проведення слухання справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що вбачається із свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 834 від 26.05.2015 року.

Висновок Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.07.2024 № 100-9664 підтверджує, що умови проживання дитини з матір`ю відповідають санітарно-гігієнічним нормам, дитина забезпечена необхідними речами та харчуванням. У висновку також зазначено, що батько не підтримує регулярний зв`язок з дитиною, не бере участі в її вихованні та розвитку, не надає фінансової допомоги, а також не виконує обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. На підставі цих фактів орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Також, суд враховує, що повідомлення, надані у скріншотах, містять явні ознаки ворожнечі, нетерпимості до національної ідентичності України та підтримки збройної агресії проти України. Автор повідомлень, ОСОБА_2 , тобто відповідач, висловлюється з презирством до українців, використовуючи принизливі та образливі висловлювання. Він також відкрито підтримує ДНР/ЛНР і висловлюється на підтримку їхніх дій у війні проти України. Ці висловлювання демонструють його агресивну і вороже налаштовану позицію щодо українців, що прямо суперечить інтересам дитини, оскільки вона є громадянкою України і виховується в українському суспільстві. Така позиція з боку батька не сприяє здоровому емоційному розвитку дитини, порушує її право на безпечне та мирне дитинство та свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов`язками

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Так, ч. 1 даної норми визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголікам або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Аналіз змісту ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як у сукупності, та й кожен окремо, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Сімейні спори - це категорія спорів, яка потребує уважного та ретельного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та оцінки відповідних доказів на підтвердження чи спростування таких обставин. Особливо вразливими є правовідносини щодо позбавлення батьківських прав, й саме дитина та забезпечення її як найкращих інтересів має бути в центрі уваги при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд не знаходить підстав для того, щоб не погодитись з таким висновком, оскільки вважає його таким, що не суперечить інтересам дитини.

Закон не містить умов та не розрізняє поняття свідомого або не свідомого нехтування батьківськими обов`язками, оскільки вирішення питання про позбавлення батьківських прав здійснюється не як формальна процедура, що має суто юридичні наслідки, а як така, що здійснюється в найкращих інтересах дитини для забезпечення умов для гармонічного її розвитку.

Крім того, змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, оскільки відсутнє його волевиявлення та бажання на участь у житті доньки, а тому наявні підстави для вжиття судом крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав.

Окрім того, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України.

Отже, зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що зазначений позов було пред`явлено до суду 12.01.2024 року, суд вважає, що саме з цієї дати і до досягнення дитиною повноліття, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини на користь позивача, позаяк відповідно до положень ст. 181 СК України аліменти стягуються на користь батьків, тобто батька або матері, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збіру розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин рф, останнє місце проживання: АДРЕСА_2 );

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 58).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 25.09.2024 р.

Суддя І.О. Ольшевська