Провадження № 22-ц/812/1049/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

справа № 489/1220/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Травкіною В.Р.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Жильцовим Володимиром Володимировичем, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 07 травня 2024 року під головуванням судді Костюченка Г.С., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 27 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір №467853КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, на умовах визначених офертою, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за яким останній отримав кредит у розмірі 50 000 грн щляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 зі сплатою 2% - за стандартною процентною ставкою та 1,14957034 % - за зниженою процентною ставкою за кожен день користування Кредитом.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 12 лютого 2024 року складає 181556грн96 коп. з яких: 49 285 грн 21 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 129 762 грн 84 коп. - заборгованість за процентами; 2 508 грн 91 коп. заборгованість за комісією.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначав, що з моменту укладання договору він регулярно вносив грошові кошти на погашення кредиту, проте позивач самовільно неодноразово вносив зміни до розміру суми кредиту збільшуючи відсоткову ставку та комісію при цьому ніяк не сповіщаючи його про це. Належного розрахунку, який би узгоджувався з умовами кредитного договору позивач також не надав та не надав первинних бухгалтерських документів, які могли б підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а надані позивачем витяг з правил про надання коштів у позику не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору. Також звертав увагу, що позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами договору про надання кредиту в письмовій формі. Вважає, що нарахування позивачем процентів та комісії є безпідставними з урахуванням Закону України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором №467853КС-002 про надання кредиту від 27 червня 2023 року станом на 12 лютого 2024 року у розмірі 181 556грн 96 коп. яка складається з: 49285 грн 21 коп. суми прострочених платежів за тілом кредиту; 129 762 грн 84 коп. - суми прострочених платежів по процентам; 2508 грн 91 коп. суми прострочених платежів за комісією. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість згідно розрахунку позивача, що підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Жильцов В.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» недоплачену суму кредиту у розмірі 28 200 грн.

Представник ОСОБА_2 зазначав, що позивач протягом дії кредитного договору системно в односторонньому порядку вносив зміни до розміру суми кредиту, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 181 556 грн 96 коп. з якою відповідач категорично не погоджується, про що зазначив у відзиві на позовну заяву, який з невідомих причин не був долучений судом. Апелянт вказує, що позивачем не надано розрахунку завборгованості, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору та міг слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Крім того, адвокат Жильцов В.В. в апеляційній скарзі зазначав, що належними доказами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", тоді як позивачем не надано суду таких документів, а відтак відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений в розрахунку позивача є правильним. Вказує, що судом проігноровано той факт, що при укладенні договору між позивачем та відповідачем недодержано письмову форму договору згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, що свідчить про його нікчемність, не досліджено обставини того, чи був переданий один з оригіналів договору споживачеві з урахуванням вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача». Також звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» змінено низку правил роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема передбачено, що на час дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування споживач не буде нести відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, крім того у разі допущення такого прострочення споживач звільняється зокрема від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором; нарахована неустойка та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, підлягають списанню. Також зазначає, що отримавши у позивача 50 000 грн ОСОБА_1 сплатив 21800 грн, а тому зобов`язаний сплатити ще 28200 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи ТОВ «Бізнес Позика» належним чином було повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надх одило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом першої інстанції установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 27 червня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 467853КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с.21-29).

Згідно з пунктами 2.1.2.4, 2.5, 2.6., 2.7, 2.11 Кредитного договору сторони визначили, що розмір наданого кредиту 50 000 грн., стандартна процента ставка за кредитом 2% в день, знижена процентна ставка становить 1,14957034 % в день Комісія за надання кредиту становить 7500,00 грн. Термін повернення кредиту - 12.12.2023 року.

Пунктом 3.2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів.

Пунктом 3.2.3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору (в якому передбачено здійснення відповідачем платежів по сплаті тіла кредиту, процентів за користування кредиту та комісії за надання кредиту.

Відповідно до п. 3.2.2. сторони погодили, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженому графіку платежів, унаслідок чого виникла прострочка по Кредиту та строк цієї прострочки більше 7 календарних днів, то умови про нарахування процентів за кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність та з 8-го дня застосовується нарахування процентів за стандартною процентною ставкою.

У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надавши відповідачу грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника (а.с.53, 53).

Разом із тим відповідачем обов`язки по своєчасному поверненню передбачених кредитним договором платежів виконувались неналежним чином.

Так, всього ОСОБА_1 на виконання своїх кредитних зобов`язань було перераховано позивачу: 13.07.2023 року 11 800 грн. і 24.07.2023 року 10 000 грн. (а.с. 138, 139), що відповідач не заперечував.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.02.2024 склала 181 556грн 96 коп., з яких сума прострочених платежів по тілу кредиту 49285 грн 21 коп., сума прострочених платежів по процентам за користування кредитними коштами 129 762 грн 84 коп., 2508 грн 91 коп. сума заборгованості за комісією. (а.с.95-98).

Відповідач доказів погашення вказаної заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, не надав.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув вищевказану суму заборгованості з відповідача на користь позивача.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що банк самостійно протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку вносив зміни до розміру суми кредиту є необґрунтованими, з огляду на узгоджені сторонами при укладанні кредитного договору умови кредитування.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта щодо неналежного розрахунку наданого позивачем.

Так, до позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» був доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором, з якого вбачається що, відповідач сплачував платежі по Кредитному договору з порушенням встановленого сторонами графіку платежів.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору, наданий суду, відповідає вимогам закону та узгоджується з умовами договору. Проценти нараховані у межах строку кредитування. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надав доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору.

Твердження апелянта про відсутність первинної документації, яка б підтверджувала наявність заборгованості за кредитним договором спростовуються матеріалами справи.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2024 року витребувано у Акціонерного товариства «А-Банк» інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 27.06.2023 року по 12.02.2024 року та інформацію чи випускалась така картка на ім`я ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали Акціонерне товариство «А-Банк» надало відповідь, зі змісту якої видно, що банківська карта № № НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_1 . Також надано інформацію про рух коштів за період з 27.06.2023 року по 12.02.2024 по вказаній банківській картці, з якого видно зарахування коштів за кредитним договором та здійснення погашення заборгованості за ним.

Дана виписка з банківському рахунку є належним доказом оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Щодо доводів апелянта про недоведеність укладання кредитного договору між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 через недодержання письмової форми договору, то колегія суддів їх відхиляє, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

На підтвердження укладення договору №467853КС-002 від 27 червня 2024 року позивачем надано візуальну форму послідовності укладення цього договору, з якої вбачається, що 27 червня 2023 о 10:15:55 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 27 червня 2023 року о 10:51:38 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-6607 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com (а.с.41,42), який був направлений відповідачу на його мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався ним при реєстрації на сайті (а.с. 41) що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання відповідачем кредитного договору, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. При укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і ТОВ «Бізнес Позика» вказаний договір був виконаний шляхом перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 .

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції відповідач не заперечував факт підписання ним кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатору.

Пунктом 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже вказаний закон не звільняє позичальника у період дії в Україні воєнного стану від сплати процентів за користування кредитом та комісії, а вимог про стягнення неустойки чи передбачених ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат позивачем не було заявлено.

За такого посилання апеляційної скарги на те, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості за період з 24.02.2022 року суперечить п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є хибними.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність повернення лише 28 200 грн заборгованості, з урахуванням того, що ОСОБА_1 було одержано 50 000 грн та повернуто 21800 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно умов кредитного договору №467853КС-002 від 27 червня 2023 року позичальника було повідомлено, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі та комісію з яким ОСОБА_1 ознайомився та без будь-яких заперечень підписав в електронному вигляді.

На момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до ТОВ «Бізнес Позика» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору. Зустрічного позову про визнання недійсними умов кредитного договору не заявляв.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині не є слушними.

Таким чином, колегія не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то і відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Жильцовим Володимиром Володимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складений 25 вересня 2024 року