Справа №491/632/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі головуючого у справі судді Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Голубович А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що 29 листопада 2017 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2391. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у нього сімейні стосунки з відповідачкою не склались. Разом із відповідачкою мали намір створити сім`ю, але через різні погляди між ними фактично шлюбні відносини припинені ще 2018 року і одночасно припинено сумісне ведення господарства. На момент звернення до суду шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами відбутися не може, з огляду на нетривалість відносин та той факт, що позивач не підтримує подружні стосунки з відповідачкою уже майже шість років, відсутні спільні інтереси та почуття взаєморозуміння утрачено. З огляду на наведене сама можливість подальшого сумісного життя позивачем не розглядається і є недоцільною, оскільки це буде суперечити його інтересам. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від явки до органу ДРАЦС. Іншим шляхом захистити свої права позивач не може, тому вимушений звернутись до суду з зазначеною позовною заявою.

Позивач, ОСОБА_3 , та його представник адвокат, ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1393620 від 30 липня 2024 року (а.с.11, 25), у судове засідання на розгляд справи не з`явилися. Водночас у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання представника позивача щодо слухання справи за відсутності позивача (а.с.3 зворотний). Крім того, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача та його представника (а.с.24).

Відповідачка, ОСОБА_2 , у судове засідання на розгляд справи не з`явилась. Водночас на електронну пошту суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; права відомі та зрозумілі; інших заяв немає (а.с.21).

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 06 серпня 2024 року було прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяві, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Відзив на позовну заяву до суду відповідачкою не було подано, тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ураховуючи викладене, положення ч. 3 ст. 223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець Киргизької Республіки; проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2); паспорт громадянина Киргизької Республіки № РЕ1195128, виданий 27 лютого 2023 року MFA 901037 (а.с.5);

Відповідачкою в справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, виданого Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради 02 серпня 2024 року за № 2627 (а.с.16); паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 травня 2013 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.6); реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (а.с.7).

Встановлено, що 29 листопада 2017 року позивач та відповідачка уклали шлюб, який зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 2391, що підтверджується наявною у матеріалах справи ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим повторно 17 листопада 2023 року Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)(а.с.8).

Статтею 51 Конституції України та ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача вказаних в позовній заяві, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України

Відповідно до ч. 4. ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже положення ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Аналогічні положення містить ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позовну заяву про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідачка не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між ними розірвати.

Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України.

Ураховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 968 гривень 96 коп., суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 264, 279 ЦПК України, ст.ст.112-115 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженцем Киргизької Республіки; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина Киргизької Республіки №РЕ1195128, виданий 27 лютого 2023 року органом MFA 901037, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 травня 2013 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований 29 листопада 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2391 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 травня 2013 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженцем Киргизької Республіки; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина Киргизької Республіки № РЕ1195128, виданий 27 лютого 2023 року органом MFA 901037, судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп., сплачений ним за подачу позовної заяви до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Відомості про сторін у справі на виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_5 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідачка:ОСОБА_2 ; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2

Копію рішення суду вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст.272 цього Кодексу

Суддя Желясков О.О.

Рішення суду набрало законної сили «____» __________________20__ року.

Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/632/24 Ананьївського районного суду Одеської області.