Справа № 359/840/19
Провадження № 2/359/24/2024
Провадження № 2-др/359/19/2024
Провадження № 2-др/359/20/2024
Провадження № 2-др/359/21/2024
Провадження № 2-др/359/25/2024
19 квітня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
при секретарі - Бокей А.В.,
з участю представників позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 ,
представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі клопотання представника позивача Дочірнього підприємства «Спецінвест» адвоката Уварова Сергія Сергійовича, представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Катакалі» адвоката Тесленко Тетяни Володимирівни, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 та заяву відповідача ОСОБА_4 про винесення додаткового рішення, -
05.03.2024 представником позивача ДП «Спецінвест» адвокатом Уварова С.С., представником позивача ТОВ «Катакалі`адвокатом Тесленко Т.В. та третьою особою із самостійними вимогами ОСОБА_3 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області подані клопотання про винесення додаткового рішення та зменшення витрат на правничу допомогу у цивільній справі №359/840/19.
Згідно з поданими клопотанням третя особа ОСОБА_3 просить постановити додаткове рішення, яким зменшити судові витрати до 0 гривень у зв`язку з відсутністю доказів щодо понесених судових витрат відповідачем (т.13 а.с.11-13).
За змістом поданого клопотання представник ДП «Спецінвест» Уваров С.С. просить постановити додаткове рішення, яким зменшити судові витрати у зв`язку із відсутністю доказів щодо понесених судових витрат відповідачем (т.13 а.с.18-21).
Згідно з клопотанням представника позивача ТОВ «Катакалі» Тесленко Т.В. просить постановити додаткове судове рішення, яким зменшити судові витрати до фактично понесених, які підтверджені відповідним чином (т.13 а.с.25-28).
Ухвалою судді від 15.03.2024 розгляд поданих клопотань та заяви про ухвалення додаткового рішення призначено до судового розгляду (т.13 а.с.48).
У судовому засіданні представник ДП «Спецінвест» Уваров С.С., представник ТОВ «Катакалі» Тесленко Т.В., третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 підтримали подані клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема зазначають, що на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів відповідача ОСОБА_4 адвокатом Нікітіною Т.С. було надано нотаріальну довіреність від 28.03.2019, яка за своєю природою не є договором про надання правничої допомоги, не встановлює цін на послуги адвоката. Звертають увагу, що заяви по суті справи подавалися від імені відповідача та не містили попереднього розрахунку судових витрат. Вважають, що відповідачем не доведено фактичне понесення витрат, а також не обґрунтовано їх розмір. Вказують, що судом такі докази не досліджувалися.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Дослідивши подані заяви та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
01.03.2024 Бориспільським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовів:
Отже, суд частково стягнув витрати на правничу допомогу, які відповідач ОСОБА_6 просила стягнути на підставі на підставі заяви від 12.05.2023.
Крім того, у судовому засіданні 01.03.2024 до завершення судових дебатів представником ОСОБА_4 адвокатом Нікітіною Т.С. було зроблено заяву про те, що докази додаткових витрат на правничу допомогу будуть подані стороною відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. ч. 2 та 3 цієї статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. ч. 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Судом встановлено, що на підтвердження заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано копії документів: договір про надання правової допомоги від 22 березня 2019 року, який міститься в матеріалах цивільної справи (т.10 а.с.125-126), а також додатково Акт виконаних робіт (адвокатських послуг) від 04.03.2023 (т.13 а.с.34), Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Нікітіною Т.С., необхідних для надання професійної правничої допомоги ОСОБА_4 (т.13 а.с.35).
Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу є частково обґрунтованими.
Так, враховуючи відомості, викладені в Акті виконаних робіт (адвокатських послуг), складеному 04 березня 2024 року адвокатом Нікітіною Т.С. та відповідачем ОСОБА_4 , , а також Детальному описі робі (наданих послуг) (т.13 а.с.34,35) зазначено, що на виконання зобов`язань за Договором про надання правових послуг від 22.03.2019 адвокат виконав наступну роботу (надав послуги):
-пояснення від порядку ст.241 ЦПК України від 12.07.2023, від 01.09.2023 та від 22.11.2023, вартість таких послуг становить по 1500 грн. за складання кожного аз зазначених пояснень, тобто в цілому на суму 4500грн.,
Суд звертає увагу, що у першій заяві по суті справи відзиві на позов ДП «Спецінвест» від 26.03.2019, поданому відповідачем ОСОБА_4 (т.1 а.с.153-156), а також у відзиві на позов ТОВ «Катакалі» від 16.07.2019, поданому її представником адвокатом Нікітіною Т.С. (т.5 а.с.61-62), відзиві на позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 , поданому адвокатом Нікітіною Т.С. (т.6 а.с.19-20) попередній розрахунок суми судових витрат зазначений не був.
Також встановлено, що на підтвердження повноважень представником відповідача ОСОБА_6 адвокатом Нікітіною Т.С. подавалися наступні документи: нотаріально посвідчена Довіреність від 28.03.2019, реєстровий №319, зі строком дії на три роки до 28.03.2022, видана ОСОБА_4 адвокату Нікітіній Тетяні Сергіївні (т.1 а.с.213, т.5 а.с.48), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.214, т.5 а.с.49), оригінали яких надавалися суду для огляду, ордер Серія АА №1209218, виданий 28.03.2022 на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 22.03.2019 (т.8 а.с.107), а також копія Договору про надання правової допомоги від 22 березня 2019 року (т.10 а.с. 125-126).
У цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.4 ст.62 ЦПК України (в редакції, що була чинною до 30.08.2023) повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до положень п. п. 4, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
- договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Отже, заперечення позивачів ДП «Спецінвест», ТОВ «Катакалі» та третьої особи ОСОБА_3 щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу за період, протягом якого адвокат Нікітіна Т.С. здійснювала представництво на підставі довіреності, а не ордеру, слід визнати необґрунтованими, оскільки нормами цивільного процесуального законодавства передбачене таке право.
Також суд звертає увагу, що у тексті Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слова «правова допомога» у всіх відмінках замінено словами «правнича допомога» у відповідному відмінку згідно із Законом № 3022-IX від 10.04.2023.
Отже, в розумінні законодавця «правова» та «правнича» допомога мали рівнозначний зміст, а внесені зміни мали на меті приведення положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у відповідність до іншого законодавства, зокрема цивільного процесуального.
Такі зміни, не мають наслідком нечинність раніше укладеного відповідачем ОСОБА_4 та адвокатом Нікітіною Т.С. Договору про надання правової допомоги від 22.03.2019, укладеного до внесення вищевказаних змін, а також не можуть бути підставою для відмови у відшкодуванні стороні витрат на правничу (правову) допомогу, які сторона сплатила, або має сплатити.
Крім того, в силу вимог ч.1 ст.25 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок та умови залучення адвокатів до надання безоплатної правничої допомоги встановлюються законом.
Таким законом є Закон України «Про безоплатну правничу допомогу», в силу вимог п.1 ч.1 ст.1 якого визначено, що безоплатна правнича допомога це - правнича допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.
Статтею ж ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатська діяльність, у тому числі надання правничої допомоги у формі представництва здійснюється на платній основі, порядок, обчислення такої оплати, її розмір та порядок сплати визначається домовленістю сторін Договору.
Такий обов`язок відповідача ОСОБА_4 по оплаті отриманих послуг, наданих адвокатом Нікітіною Т.С. визначений умовами укладеного Договору та Акту виконаних робіт.
Отже, фактично, суд перевіряє дотримання стороною при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката вищезазначених вимог ч.4 ст.137 ЦПК України.
Крім того, вирішуючи питання, щодо наявності підстав для відмови відповідачу у відшкодуванні відповідних судових витрат на правничу допомогу, у зв`язку з неподанням стороною попереднього розрахунку суми таких витрат суд враховує, що це право, а не обов`язок суду.
Так, хоча попередній розрахунок витрат на правничу допомогу відповідачем ОСОБА_4 та її представником адвокатом Нікітіною Т.С. подані не були, ця обставина не позбавляла учасників справи, зокрема позивачів та третю особу ОСОБА_3 можливості на підставі наданих відповідачем та її представником доказів, а також матеріалів цивільної справи, перевірити обґрунтованість нарахованої вартості робіт (наданих послуг), зважаючи на те, що ОСОБА_4 та її представником згідно з наданими Актами та Детальним описом виконаних робіт визначено фіксований розмір оплати щодо конкретних видів послуг (участі у судових засіданнях, складання заяв, пояснень, ознайомлення з матеріалами справи, тощо).
Оскільки процесуальна поведінка позивачів та третьої особи із самостійними вимогами, яка полягала у заявлені необґрунтованих відводів та допущених неявок, у тому числі сприяла тривалому розгляду цієї справи, суд дійшов висновку, що відповідач має право за таких обставин отримати відшкодування витрат, які вона змушена понести у зв`язку із залученням до участі у справі для захисту своїх інтересів професійного адвоката.
Суд звертає увагу, що до видалення суду до нарадчої кімнати жодним з позивачів, а також третьою особою із самостійними вимогами ОСОБА_3 клопотань про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу заявлено не було, навіть в усній формі.
Так, зважаючи на те, що представник відповідача брала участь в усіх судових засіданнях, окрім тих які не відбулися, суд вважає, що виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, відшкодуванню підлягає лише участь адвоката у тих засіданнях, які були фактично проведені, яких за вказаний в заяві період відбулося 11 з 12 призначених (одне засідання не відбулося: 05.02.2024 у зв`язку із зайнятістю судді у судовому розгляді кримінального провадження (т.12 а.с.148)).
Крім того, суд звертає увагу на очевидну необґрунтованість витрат заявника за підготовку трьох додаткових пояснень в сумі 1500 гривень кожне, оскільки надання пояснень є правом учасника справи, тобто такі витрати не можна вважати неминучими. Зважаючи на те, що адвокат брала участь у судовому засіданні, у якому оголосила такі пояснення, при цьому вартість відшкодування послуг адвоката за участь у судовому засіданні суд вважав обґрунтованою у визначеному заявником розмірі 1500 гривень, стягнення окремо визначеної вартості послуги з підготовки письмових пояснень фактично покладе на іншу сторону обов`язок з подвійного відшкодування витрат на таку правничу допомогу.
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок позивачів та третьої особи із самостійними вимогами в рівних частках.
Та обставина, що на момент звернення до суду визначені Договором кошти на оплату правничої допомоги відповідачем ОСОБА_4 сплачені не були, не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Бєлоусов проти України», «Савін проти України»), належна адвокату відповідно до умов укладеного договору оплата його послуг, є «фактичними витратами» сторони.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258,259,263-265,266,270, 273 ЦПК України,-
Клопотання представника позивача Дочірнього підприємства «Спецінвест» адвоката Уварова Сергія Сергійовича, представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Катакалі» адвоката Тесленко Тетяни Володимирівни, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 та заяву відповідача ОСОБА_4 про винесення додаткового рішення, задовольнити частково.
Постановити додаткове рішення наступного змісту.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів