Справа № 460/1492/18
Провадження №2/944/70/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

з участю секретаря судових засідань Климейко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в якій просить: стягнути з відповідача Гула О.Є., на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 111 238 грн. 25 коп.; стягнути із ОСОБА_3 , на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 400 000 грн. 00 коп.; стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5561 грн. 91 коп; призначити щомісячне стягнення із ОСОБА_3 , на його утримання 1541 грн. 05 коп із врахуванням інфляції в зв`язку із втратою працездатності; стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь мінімальний розмір страховоговідшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 24 804 грн. 00 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що органом досудового розслідування скеровано до Яворівського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000303 від 28 лютого 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 286 КК України, в якому він визнаний потерпілим. 06 червня 2017 року Яворівським районним судом Львівської області було винесено вирок у справі №460/345/17 про визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, з позбавленням права керування транспортним на один рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від основного покарання з випробуванням на один рік іспитового строку. Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та давав покази, з яких вбачається, що він проявив неуважність, виїхав на зустрічну смугу руху, та здійснив зіткнення з належним йому автомобілем, в результаті чого йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження. У результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав відкритий відламковий перелом нижньої третини правої стегнової кістки, перелом правого наколінника, вивих правої стегнової кістки в кульшовому суглобі, перелом правої кульшової западини тазу, перелом (3-9) ребр справа, двох ребр (4-5) зліва, забій правої легені, гемоторакс справа, рану правогоколінного суглобу, рани на повіках лівого ока, на верхній губі, синець задньої бокової поверхні грудної клітки справа, ускладненні масивною крововтратою, травматичним шоком, невритом сідничного нерва справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

28 лютого 2016 року він був доставлений в Яворівську ЦРЛ, звідки 29 лютого 2016 року скерований на стаціонарне лікування БШМД та доставлений в Комунальну міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, що по АДРЕСА_1 . 04 березня 2016 року проведено операцію ПХО-рани правого колінного суглобу; операцію В/репозиція МОС пр/стегнової к-ки апаратом Ілізарова; операцію В/репозиція МОС пр/наколінника по Веберу. 15 березня 2016 року операцію В/репозиція МОС переломузвиху пр/кульшової западини двома LSP пластинами. 19 квітня 2016 року він був виписаний. 24 травня 2016 року він знову був на лікуванні та 01 червня 2016 року його виписали та направили на амбулаторне лікування під наглядом. 01 грудня 2016 року через погіршення стану здоров`я він повторно був поміщений на стаціонарне лікування та вже 06 грудня 2016 року виписаний. 20 березня 2017 року його знову було скеровано на стаціонарне лікування та був доставлений в Комунальну міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, що по АДРЕСА_1 . 28 березня 2017 року проведено: операцію усунення псевдоартрозу н/3 праовї стегнової кістки; операцію К/аутопластика; операцію Артроліз правого колінного суглоба; операцію металоостеосинтез LSP пластиною. 06 квітня 2017 року він був виписаний, однак ходити не міг та постійно потребував сторонньої допомоги у всьому. 08 травня 2017 року його знову поклали на стаціонарне лікування де я був прооперований 11 травня 2017 року операція трансплантація кісткового мозку в ділянці перелому правої стегнової кістки. На лікуванні я пробув до 15 травня 2017 року. 12 червня 2017 року він повторно перебував на стаціонарному лікуванні та 13 червня 2017 року переніс операцію трансплантація кісткового мозку в ділянці перелому правої стегнової кістки. На лікуванні пробув до 14 червня 2017 року. 26 вересня 2017 року він повторно був госпіталізований та пробув на стаціонарному лікуванні до 12 жовтня 2017 року. Весь час лікування він потребував і на сьогоднішній день потребую сторонньої допомоги, оскільки позитивного результату по лікуванні не досягнуто і я відчуває біль увесь час.

На лікування, яке ще не завершене, вже понесені значні витрати, оперативне втручання забирає доходи всіх рідних, а розмір лише придбаних лікувальних засобів та необхідних матеріалів на які збережено чеки складає 111 238 грн 00 коп, які повинен відшкодувати ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_3 повинен відшкодувати заробіток (дохід), втрачений внаслідок втрати професійної та загальної працездатності.

Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди його середній заробіток за 6 місяців 2016 року склав 9 246 грн. 30 коп., що складає 1541 грн. 05 коп. на місяць.

Відповідно до довідки МСЕК від 19 липня 2016 року № 1510/2 він є інвалідом ІІ групи та потребує сторонньої допомоги, що свідчить про часткову втрату працездатності.

Тому вважає, що із ОСОБА_3 підлягає стягненню щомісячно 1541 грн. 05 коп. на місяць із врахуванням інфляції в зв`язку із частковою втратою працездатності.

Також просить стягнути ОСОБА_3 на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 400 000 грн. 00 коп. та відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» моральну шкоду в розмірі 5561 грн. 91 коп, оскільки відповідач ОСОБА_3 внаслідок протиправних дій завдав йому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначилися негативними змінами у житті, що пов`язані із щоденними думками про негативну подію та страх її повторення, негативними переживання та спогадами, потребою в униканні аналогічних обставин, він постійно відчуває свою фізичну неповноцінність, гостро нагадує про себе непрацездатність через потребу значних витрат на лікування та реабілітацію, повною зміною звиклої організації його життя, необхідністю постійно звертатися за сторонньою допомогою, тривоги, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного фізичного та соціального життя, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервовість, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, приниження гідності, втратою віри у майбутні перспективи, апатією, неможливістю підтримки й допомоги дітям, а також біль від перенесених фізичних страждань, які ще не закінчилися. Обсяг травмуючого впливу та перенесених оперативних втручань примушує часто застосовувати знеболююче.

Наслідки події, що сталася, потягла за собою також нераціональне витрачання життєвого часу, зокрема, на лікування, реабілітацію, консультації в адвокатів, вчинення дій у межах досудового розслідування, процесуальних прав позивача, обумовлюють необхідність залучення значних фізичних, душевних та моральних ресурсів.

Відтак, він, раніше здоровий, працездатний чоловік, згідно довідки МСЕК, став інвалідом ІІ групи та потребую сторонньої допомоги від своїх близьких, яким мав допомагати та підтримувати, а не вони йому. Зазначені почуття не покидають його і постійно супроводжують.

Також з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 24 804 грн. 00 коп, оскільки страховий випадок настав 28 лютого 2016 року та внаслідок даного випадку ним було отримано тілесні ушкодження, які призвели до стійкої втрати працездатності та ним отримано інвалідність ІІ групи, та в період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1378 грн. 00 коп.

Згідно з протоколом розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2018 року головуючим суддею визначено суддю Швед Н.П.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

07 вересня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» подало відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що ПрАТ «УПСК» позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, оскільки вимоги є незаконними та безпідставними. Зміст позовної заяви та додані додатки не свідчать про укладення між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_3 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також не надано доказів того, що заподіювач шкоди перебував у трудових відносинах з ПрАТ «УПСК». Позивачем безпідставно залучено ПрАТ «УПСК» в якості відповідача. Позивач передчасно звернувся до суду із позовною заявою, оскільки ПрАТ «УПСК» не порушувало його майнові права, оскільки не приймало ані рішення про виплату, ані рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. З даних підстав просить у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 березня 2019 року головуючим суддею визначено Кондратьєву Н.А.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А. від 15 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Тимошука О.І., призначено у справі комісійну судово-медичну експертизу.

18 грудня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Тимошука О.І., призначено у справі комісійну судово-медичну експертизу.

02 серпня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2021 року головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б., справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року витребувано з Яворівського районного відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області юридична адреса: Львівська область, м. Яворів, вул. І.Франка, 16, висновок первинної судово-медичної експертизи з матеріалів кримінального провадження №0000303 від 28 лютого 2016 року; витребувано з Міжрайонної спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії, юридична адреса: м Львів, вул.Бой-Желенського, 5, справу МСЕК відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 ; витребувано з травматологічного відділення Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м Львова, юридична адреса: м Львів, вул.Миколайчука, 9, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 за період 29.02.-19.04.2016 рік.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2022 року призначено у справі комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання яка ступінь втрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальної та професійної працездатності, внаслідок отримання травм в ДТП, що мало місце 28 лютого 2016 року. дана ухвала була повернута без виконання.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Тимощук О.І. відмовився від позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача щомісячного стягнення на утримання в розмірі 1541 грн 05 коп із врахуванням інфляції у зв`язку із втратою працездатності. В решті позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Надав пояснення, аналогічні наведені в позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач не зміг оплатити експертизу через відсутність коштів, тому відмовляється від вимог про стягнення з відповідача щомісячного утримання. Щодо позовних вимог до ПрАТ «УПСК» зазначив, що позивач не зміг звернутися в страхову компанію, у зв`язку із тривалим лікуванням, однак він має право звернутися безпосередньо до суду із даними вимогами. Крім того страхова компанія, після отримання позову могла в добровільному порядку виплатити страхове відшкодування, однак, цього не зробила. Щодо розписок, які наявні в кримінальній справі то ці суми не враховувались при визначенні ціни позову в частині матеріальної шкоди. Ці кошти отримала його дружина.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Домашовець В.С. в судовому засіданні 31 липян 2024 року позовні вимоги заперечив. Відповідач ствердив, що відшкодував повістю шкоду позивачу, про що свідчать розписки, які є в матеріалах кримінальної справи. Своєї вини у вчиненні ДТП ОСОБА_3 не заперечує.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Домашовець В.С. не прибув, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не прибув, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 , 28 лютого 2016 року, приблизно о 06 годині, керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою Львів-Краковець у напр`ямку міста Львова, на ділянці дороги 54 км.+175 м. в селі Наконечне Перше Яворівського району Львівської області, порушив чинні вимоги «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме: п.п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу» та «небезпека для руху»), п.п.2.3 (б, д), 10.1, 14.2 (в,г), які виразились в тому, що він, керуючи транспортним засобом був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напр`ямку руху (виконання маневру обгону), не переконався, що зустрічна смуга вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, по якій рухався автомобіль марки «3A3-DAEWOO SENS ТІ3110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , перетнувши переривчасту лінію дорожньої розмітки 1.6, виїхав на зустрічну смугу руху автодороги «Львів - Краковець», що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: зустрічного зіткнення з автомобілем марки «3A3-DAEWOO SENS ТІ3110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої, той отримав відкритий відламковий перелом нижньої третини правої стегнової кістки, перелом правого наколінника, вивих правої стегнової кістки в кульшовому суглобі, перелом правої кульшової западини тазу, перелом семи (3-9) ребер справа, двох ребер (4-5) зліва, забій правої легені, гемоторакс справа, рану правого колінного суглобу, рани на повіках лівого ока, на верхній губі, синець задньо бокової поверхні грудної клітки справа, ускладнені масивною крововтратою, травматичним шоком, невритом сідничного нерва справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 06 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_3 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того факт дорожньо-транспортної пригоди та вина у цьому ОСОБА_3 сторонами не оспорюється.

Також суд встановив, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 520», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УПСК».

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 28 лютого 2016 року був доставлений в Яворівську ЦРЛ, звідки 29 лютого 2016 року скерований на стаціонарне лікування БШМД та доставлений в Комунальну міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, що по вул. Миколайчука, 9, м. Львів. 04 березня 2016 року проведено операцію ПХО-рани правого колінного суглобу; операцію В/репозиція МОС пр/стегнової к-ки апаратом Ілізарова; операцію В/репозиція МОС пр/наколінника по Веберу. 15 березня 2016 року операцію В/репозиція МОС переломузвиху пр/кульшової западини двома LSP пластинами. 19 квітня 2016 року він був виписаний, що підтверджується витягом №5560 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2

24 травня 2016 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, та 01 червня 2016 року його виписали та направили на амбулаторне лікування під наглядом, що підтверджується витягом №13649 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з 01 грудня 2016 року по 06 грудня 2016 року виписаний, що підтверджується витягом №30681 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з 20 березня 2017 року по 06 квітня 2017 року а 28 березня 2017 року проведено: операцію усунення псевдоартрозу н/3 правої стегнової кістки; операцію К/аутопластика; операцію Артроліз правого колінного суглоба; операцію металоостеосинтез LSP пластиною.

Також ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з 08 травня 2017 року по 15 травня 2017 року та 11 травня 2017 року була проведена операція з трансплантації кісткового мозку в ділянці перелому правої стегнової кістки, що підтверджується витягом №12049 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 перебував а лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з 12 червня 2017 року до 14 червня 2017 року та з 26 вересня 2017 року до 12 жовтня 2017 року.

З даних медичних виписок вбачається, що причиною перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні є отримання ним 28 грудня 2016 травм у дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до наданих позивачем товарних чеків, ним, станом на час подання позову затрачено на лікування 111238 грн 00 коп.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 станом на час дорожньо-транспортної пригоди працював у ТзОВ «Абсолют Сервіс» та його заробітна плата за період з липня 2016 року по грудень 2016 року становила 9246 грн 30 коп.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Лозинської сільської ради Львівської області №247 від 01 лютого 2017 року ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 був годувальником своєї сім`ї, так як дружина не працює і здійснює догляд за дитиною інвалідом дитинства.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною комісією Серії 12 ААА №914395 від 22 червня 2017 року, довідки до акту огляду медико-соціальною комісією Серії 12 ААА №369820 від 20 червня 2018 року, а також пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 111238 грн 25 коп суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Оскільки такого спеціального закону на даний час не прийнято, то в силу вимог ч. 1 ст. 8 ЦК України до даних правовідносин має застосовуватися аналогія закон. Адже згідно зазначеної норми якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Тому в даній ситуації при визначенні розміру шкоди мають застосовуватися положення ч. ч. 1, 2, 3 ст. 22 та ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Нормами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахункових документів, ним на лікування витрачені кошти в розмірі 111238 грн 00 коп., які включають період після дорожньо-транспортної пригоди та перебування ОСОБА_2 на лікуванні.

Водночас з матеріалах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України вбачається, що ОСОБА_3 18 березня 2017 року надав дружині ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на лікування ОСОБА_2 19500 грн 00 коп. Також ОСОБА_5 , надала ОСОБА_4 на лікування чоловіка ОСОБА_2 07 березня 2016 року 26500 грн 00 коп, 11 березня 2016 року 8000 грн 00 коп, 17 березня 2016 року 40000 грн 00 коп, 31 березня 2016 року 5000 грн 00 коп.

Таким чином, належними та допустимим доказами встановлено, що на лікування ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 було надано 99000 грн. 00 коп.

З врахуванням наданих коштів ОСОБА_3 на лікування ОСОБА_2 з нього підлягає стягненню 12238 грн 00 коп майнової шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 5 ст.81 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Щодо стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_2 мінімального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 24804 грн 00 коп, суд зазначає таке.

Відповідно до п.26.1 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.26.2 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Суд погоджується з твердження представника позивача, що підтверджується наданими доказами, а саме, що страховий випадок настав 28 лютого 2016 року та внаслідок даного випадку ОСОБА_2 було отримано тілесні ушкодження, які призвели до стійкої втрати працездатності та отримання інвалідності ІІ групи.

Враховуючи, що в період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1378 грн. 00 коп., а тому позовні вимоги про стягнення відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 24804 грн 00 коп підлягають задоволенню (18 х 1378 = 24 804 грн. 00 коп.).

Також підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_2 моральна шкода в розмірі 5561 грн 91 коп, оскільки відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як зазначено раніше, позивачу була завдана шкода в розмірі 111238 грн 00 коп, яка частково була сплачена, тому вимоги в частині стягнення з Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_2 моральна шкода в розмірі 5561 грн 91 коп підлягають задоволенню.

Твердження представника відповідача Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про те, що позов є передчасним, оскільки ОСОБА_2 не звертався до страховика з приводу виплати страхових сум та не надав доказів перебування ОСОБА_6 у страхових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи та матеріалах кримінального провадження наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладений між ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» щодо автомобіля марки «ВMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі N 465/4621/16-к (провадження N 13-24кс19) зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону N 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Також чинним законодавством не обмежено право звернення позивача безпосередньо до суду з приводу порушення та захисту його особистих прав.

Також суд вважає очевидним те, що заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачу відповідачем завдано тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння та, як наслідок, тривале відчуття фізичного болю, необхідність проходження лікування і реабілітації, отримання інвалідності, безумовно спричинило позивачу моральні страждання, які полягали у фізичному болю та стражданнях, що, в свою чергу, очевидно, мало наслідком також спричинення душевних страждань.

Щодо розміру моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до норм ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 , суд враховує характер та тривалість заподіяних йому моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та зазначає таке.

Суд враховує, що позивачу, як описано вище, завдано тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння тілесні ушкодження, що спричинило йому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало тривалого часу та зусиль для його відновлення.

Отже, підсумовуючи наведене вище, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_3 та заподіянням такої шкоди позивачу.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , виходячи з наведених вимог закону, характеру дій відповідача, завданих позивачу страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, тривалості лікування та наслідків заподіяних дій, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 200000,00 грн, що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих йому моральних страждань.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 та його представник не надали суду будь-яких аргументованих пояснень і доказів на спростування наведених представником позивача обставин і пред`явлених ними позовних вимог.

Провадження щодо позивних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про призначення щомісячного стягнення на утримання закриту, у зв`язку з відмовою від позову в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до норм ч. ч. 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, із ОСОБА_8 слід стягнути в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2122 грн 38 коп, що становить 1% від ціни позову та з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» слід стягнути в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 551, грн. 20 коп, що становить 1%

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, в розмірі 12238 (дванадцять тисяч двісті тридцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, в розмірі 20000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5561 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят одну) гривню 91 копійку.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентої виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, в розмірі 24804 (двадцять чотири тисячі вісімсот чотири ) гривні 00 копійок.

Закрити провадження щодо позивних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про призначення щомісячного стягнення на утримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2122 (дві тисячі сто двадцять дві) 38 копійк судових витрати, пов`язаних зі сплатою судового.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави 551 (п`ятсот п`ятдесят одну гривню) 20 копійок судових витрати, пов`язаних зі сплатою судового.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2024 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач Приватне акціонерне товариства «Українська пожежно-страхова компанія», м.Київ, вул.Кирилівка, 40, ЄДПОУ20602681.

Суддя Д.Б.Поворозник