Справа № 345/3729/23
Провадження № 22-ц/4808/80/24
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В.В.
Суддя-доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

24 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: Баркова В. М.,

суддів: Мальцевої Є.Є., Луганської В. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 жовтня 2023 рок,у у справі за позовом комунального підприємства «Калуська енергетична Компанія» Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04 жовтня 2023 року задоволено позов комунального підприємства «Калуська енергетична Компанія» Калуської міської ради. Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги у розмірі 15630,70 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення.

Системою автоматизованого розподілу справ здійснено розподіл даної справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2023 року по справі 345/3729/23, провадження № 22-ц/4808/1398/23 визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барков В.М., судді: Луганська В.М., Мальцева Є.Є.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 жовтня 2023 року. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2024 року справу призначено до розгляду на 01 лютого 2024 року на 11 год 30 хв.

24 січня 2024 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла заява про відвід суддів Баркова В. М., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є., в обґрунтування якої скаржник посилається на те, що отримавши ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року про відмову їй в звільненні від сплати судового збору, прийшла до висновків, що суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, повністю ігнорують доводи скаржниці, не обґрунтовують ,та не беруть до своєї уваги її посилання на нормативно-правові акти, такі як Конституція України, міжнародні договори тощо.

Іншими обставинами ,які викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності суддів Баркова В. М., Луганської В. М., Мальцевої Є.Є., є відсутність у них відповідно завірених довіреностей на представництво юридичної особи з назвою "Івано-Франківський апеляційний суд".

Крім того, у відповіді Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, на її запит від 20 листопада 2023 року, у якому вона просила надати копії суддівських посвідчень і копії складених присяг суддів вбачається, що суддівські посвідчення є особистими документами судді. Тому апелянтка вважає, що відомості про складені присяги та посвідчення суддів Баркова В. М., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є., відсутні в розпорядженні Івано-Франківського апеляційного суду, як наслідок викликає у скаржниці стійку недовіру до вищезгаданої колегії суддів.

До того ж, недовіру до суддів Баркова В. М., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є., викликає той факт, що останні представляють Івано-Франківський апеляційний суду, створений згідно розпорядчого акту-Указу Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах`копію якого вона отримала з відповіді Івано-Франківського апеляційного суду, який є незавіреним належним чином. Так ,на указі відсутні - Велика Державна Печатка України і підпис Президента України.

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 ЦПК України.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (частина 8 статті 40 ЦПК).

Перевіривши матеріали справи, дослідивши заяву про відвід судді в контексті наведених в ній доводів та врахувавши вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення відводу немає.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з ч.1,4 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 36 ЦПК України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, що є підставоюдля відводу (самовідводу) судді, у випадках, якщо суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій бул в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участ у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Тобто, окрім прямо визначених підстав для відводу, самовідводу судді, передбачених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, відвід судді може бути заявлений й з інших підстав (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України). У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність безсторонності згідно пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше. Заявниками у заяві про відвід не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів Баркова В. М., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є., у розгляді даної цивільної справи.

У справі, що перебуває на розгляді колегії суддів у складі: головуючого судді (суддя-доповідач) Баркова В.М., судді: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.

Передбачених ст. 36, ст. 37 ЦПК України підстав, за яких судді не можуть розглядати цю справу і підлягають відводу, колегією не встановлено.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Сумніви у неупередженості повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не припущеннях. Скаржниками не надано доказів, які б свідчили про неупередженість зазначених суддів.

Аргументи, якими ОСОБА_1 , мотивує свою заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді (суддя-доповідач) Баркова В.М., судді: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів.

З огляду на вищенаведене, відсутні підстави для задоволення відводу суддям.

Відповідно до ч 3 ст 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Баркова В. М., Луганської В. М., Мальцевої Є.Є.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Баркова В.М., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є. передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Барков

В. М. Луганська

Є. Є. Мальцева