ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2232/22

Провадження № 22-ц/4820/650/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» (далі ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», товариство), Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра», банк) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

ОСОБА_4 зазначила, що 5 червня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та нею укладено кредитний договір №05/06/2007-840-К/641, за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 198 000 доларів США строком до 4 червня 2032 року під 12,20% річних. За договором іпотеки від 5 червня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. (реєстраційний номер 2196), позивачка передала ПАТ «КБ «Надра» в заставу квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2013 року у справі №2/2218/156/11 стягнуто з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 208 720 доларів 22 цента США.

30 квітня 2020 року відповідачі уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №GL3N217215_ПВ, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. (реєстраційний номер 2891), за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» за плату всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором від 5 червня 2007 року №05/06/2007-840-К/641 та договором іпотеки від 5 червня 2007 року №2196.

За своєю правовою природою договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року є договором факторингу, натомість, товариство не є учасником ринку фінансових послуг і не має ліцензії на здійснення таких операцій, а тому оспорюваний правочин не відповідає вимогам закону та є недійсним в силу статей 203, 215, 227 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Отже, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним договір відступлення прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року, який укладений між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», в частині відступлення права вимоги до неї за кредитним та іпотечним договорами.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір відступлення прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року, який укладений між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», в частині відступлення права вимоги ОСОБА_4 за кредитним договором №05/06/2007-840-К/641 від 5 червня 2007 року та договором іпотеки №2196 від 5 червня 2007 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2022 року у задоволенні заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про скасування заочного рішення від 2 серпня 2022 року у справі №686/2232/22 відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року за заявою ПАТ «КБ «Надра» скасовано заочне рішення суду від 2 серпня 2022 року та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір відступлення прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року, який укладений між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», в частині відступлення права вимоги ОСОБА_4 за кредитним договором №05/06/2007-840-К/641 від 5 червня 2007 року та договором іпотеки №2196 від 5 червня 2007 року.

Суд керувався тим, що за своєю правовою природою договір відступлення прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року є договором факторингу, а товариство не віднесено до фінансових установ і не наділено правом надавати фінансові послуги. Відтак оспорюваний правочин укладений із дефектом суб`єктного складу, а тому мають місце підстави для визнання його недійсним в силу статей 203, 215, 1079 ЦК України. ОСОБА_4 вправі заявити таку вимогу, оскільки вказаний правочин порушує її права та інтереси.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» мотивована тим, що договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року укладений сторонами в процедурі ліквідації банку, який не має права надавати фінансові послуги та бути стороною договору факторингу. Оскільки продаж прав вимоги банку, який перебуває на стадії ліквідації, допускається будь-яким суб`єктам правовідносин незалежно від наявності у них ліцензії на надання фінансових послуг, то підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним відсутні. Крім того, позивачка не спростувала презумпцію правомірності правочину та не довела порушення своїх прав у спірних правовідносинах.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ПАТ «КБ «Надра» мотивована тим, що за договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року здійснено відчуження майна банку, в якому введена тимчасова адміністрація та розпочата процедура його ліквідації. Укладений відповідачами договір відступлення прав вимоги за своїми ознаками не є договором факторингу та відповідає вимогам закону, а позивачка не довела недійсність оспорюваного правочину. Суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, неправильно витлумачив норми матеріального права та правові висновки Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказавши на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 14 лютого 2024 року встановив учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» до 12 березня 2024 року.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 51-53) представник позивачки ОСОБА_4 , адвокат Шустер Я.В., одержав ухвалу про відкриття апеляційного провадження 14 лютого 2024 року.

18 березня 2024 року ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Преміум Лігал Колекшн».

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу товариства з порушенням установленого судом строку, водночас вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а тому цей відзив апеляційний суд залишив без розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і неправильно витлумачив норми статей 512, 514, 1077, 1078, 1079 ЦК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права основне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

5 червня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №05/06/2007-840-К/641, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 198 000 доларів США строком до 4 червня 2032 року під 12,20% річних

Того ж дня ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 уклали договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І. (реєстраційний номер 2196). У забезпечення виконання свого зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_4 передала банку в заставу належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2013 року у справі №2/2218/156/11 стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» 187 791 долар 62 цента США заборгованості по сплаті кредиту, 19 386 доларів 53 центи США заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 1 542 долара 07 центів США пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом, а всього 208 720 доларів 22 цента США.

На підставі цього рішення 29 липня 2013 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист №2/2218/156/11, який перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця Лабчука Р.М. (виконавче провадження №66106974).

5 лютого 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних». У зв`язку з цим виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 5 лютого 2015 року №26 запровадила тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 4 червня 2915 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 5 червня 2915 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Наразі, процедура ліквідації ПАТ «КБ «Надра» не завершена.

У порядку реалізації активів ПАТ «КБ «Надра» 1 квітня 2020 року відбувся електронний аукціон, за результатами якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» придбало кредитний портфель, який складається з прав вимоги за 395 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 11 беззаставними договорами, за 11 647 254 грн 06 коп.

30 квітня 2020 року відповідачі уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №GL3N217215_ПВ, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. (реєстраційний номер 2891) (далі договір відступлення прав вимоги), за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» шляхом продажу права вимоги банку до ряду позичальників, позикодавців, поручителів, гарантів, у тому числі до позивачки за кредитним договором №05/06/2007-840-К/641 від 5 червня 2007 року та договором іпотеки №2196 від 5 червня 2007 року. У свою чергу, товариство як новий кредитор зобов`язалося сплатити банку за відступлені права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначеними цим договором (пункт 2.1 договору відступлення прав вимоги).

Пунктом 2.2 договору відступлення прав вимоги встановлено, що новий кредитор у день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває права кредитора за основними та забезпечувальними договорами, зазначених у додатку №1.

За змістом пункту 4.1 договору відступлення прав вимоги за відступлення прав вимоги новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 11 578 696 грн 81 коп. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до пункту 6.5 цього договору на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Як передбачено пунктом 6.5 договору відступлення прав вимоги, цей договір набуває чинності після його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.

Згідно платіжного доручення №26 від 27 квітня 2020 року ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» перерахувало на користь ПАТ «КБ «Надра» ПАТ 11 647 254 грн 06 коп. плати за придбані з електронних торгів права вимоги.

30 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» як іпотекодержателя за договором іпотеки №2196 від 5 червня 2007 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2020 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» по справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/06/2007-840-К/641 від 5 червня 2007 року в сумі 208 720 доларів 22 цента США.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

Із положень статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено статтею 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №2664-ІІІ), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, фінансова установа юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами підприємцями (частина перша статті 5 Закону №2664-ІІІ).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №2664-ІІІ юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Факторинг належить до фінансових послуг (пункт 11 частини першої статті 4 Закону №2664-ІІІ).

За змістом пункту 3 частини першої статті 49 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги з прийняттям на себе ризику виконання таких вимог і прийому платежів.

В силу пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 6 лютого 2014 року №352, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 березня 2014 року за №342/25119, до фінансової послуги факторингу віднесена сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Частиною п`ятою статті 5 Закону №2664-ІІІ встановлено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Із положень частини першої статі 1078 ЦК України слідує, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як передбачено статтею 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.

У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами.

Невідповідність вчиненого сторонами правочину нормам закону є підставою для визнання цього правочину недійсним.

За своєю правовою природою відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.

Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Цивільне законодавство проводить розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, зокрема правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

Розмежування цих правочинів проводиться за наступними критеріями.

За суб`єктним складом договору. Учасниками договору відступлення права вимоги (цесії) можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Водночас суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності; фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції; боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. Фактором може бути лише банк або інша фінансова установа, яка має право на здійснення фінансових послуг і включена до Державного реєстру фінансових установ.

За предметом договору. Під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і негрошової вимоги (роботи, товари, послуги), за виключенням зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається. Предметом же договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

За метою договору. Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

За платністю договору. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

За ціною договору. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).

За формою договору. Договір про заміну кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. У свою чергу договір факторингу, як договір про надання фінансових послуг, укладається сторонами з урахуванням вимог статті 6 Закону №2664-ІІІ, тобто: у паперовому вигляді ; у вигляді електронного документа; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію».

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18).

При цьому, якщо предметом і метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні і підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 серпня 2023 року у справі №910/8115/19 (910/13492/21) (провадження №12-42гс22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2023 року у справі №206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа. Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань.

Водночас у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21) Велика Палата Верховного Суду висловилася, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, а й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації.

В іншій постанові від 8 червня 2021 року у справі №346/1305/19-ц (провадження №14-181цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи.

Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 грудня 2020 року у справі з майже аналогічними обставинами №640/14873/19 (провадження №61-6649св20).

Зібрані докази вказують на те, що договір відступлення прав вимоги укладений лише ПАТ «КБ «Надра» (який перебував у стані ліквідації) та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн». При цьому боржниця ОСОБА_4 до участі у договорі не залучалась, а у справі відсутні дані про те, що ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» включено до Державного реєстру фінансових установ.

За змістом оспорюваного договору ПАТ «КБ «Надра» передало ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним та іпотечним договорами в сукупності з правами вимог до інших боржників. Разом із тим, сторони визначили дійсну (не номінальну) вартість цього права, яку товариство повинно було внести на рахунок банку як плату за придбаний (куплений) актив.

Умови договору відступлення прав вимоги не передбачають обов`язок ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» надати ПАТ «КБ «Надра» фінансову послугу, в рахунок оплати якої банк повинен передати товариству право вимоги до боржника. При цьому сторони не визначали розмір винагороди ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» як плату за фінансову послугу, в тому числі у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, або у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Навпаки, у пункті 1.2 договору відступлення прав вимоги сторони визначили, що жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням банку новим кредитором.

Отже, за суб`єктним складом, метою, платністю та ціною договору відповідачі уклали саме договір відступлення права вимоги, а не договір факторингу.

Суд першої інстанції неправильно витлумачив зміст оспорюваного правочину та помилково керувався тим, що за своєю юридичною природою цей договір є договором факторингу та суперечить нормам чинного законодавства.

Оспорюваний правочин відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує прав і законних інтересів позивачки, оскільки за цим договором мало місце відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора, на укладення якого згода боржника не вимагається.

Відповідачі дотрималися вимог щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання наслідків, які обумовлені договором, у зв`язку з чим підстави для визнання його недійсним відсутні.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні позову суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не дотримався вимог матеріального закону та зробив помилкові висновки про обґрунтованість позову, внаслідок чого його рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

В позові ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позові ОСОБА_4 відмовлено, внаслідок чого понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 488 грн 60 коп. (992,40+496,20) не відшкодовуються.

Водночас з ОСОБА_4 на користь відповідачів слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційних скарг: на користь ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» 2 729 грн 10 коп. (1240,50+1488,60), на користь ПАТ «КБ «Надра» 1 488 грн 60 коп.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

В позові ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» (місцезнаходження 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43490372) 2 729 гривень 10 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (місцезнаходження 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20025456) 1 488 гривень 60 копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2024 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Приступа Д.І.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27