ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5451/24

Провадження № 22-ц/4820/1745/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 26 червня 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до відповідача, вказувала, що між нею та ОСОБА_2 24.06.2010 року був укладений шлюб, від якого народився ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.08.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

Позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 02.06.2017 року. Від вказаного шлюбу у них народилось ще двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Її син ОСОБА_4 проживає однією сім`єю з позивачкою, всі вони ведуть спільний побут за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 утримує дітей, в тому числі ОСОБА_4 . Позивачка на даний час не працює, оскільки займається домогосподарством.

Відповідач не здійснює утримання сина, не бере участі у його вихованні, зареєстрований у АДРЕСА_2 . За цією ж адресою зареєстрований ОСОБА_4 .

Між позивачкою та відповідачем не узгоджено питання проживання сина та його реєстрації.

Враховуючи наведене, позивачка просила визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею та вітчимом ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2024 року позов задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його матір`ю ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в позові. Судом не враховано, що якщо дитина досягла 14 років вона вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, передбачених законом.

Згідно свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час винесення спірного рішення суду він досяг 14 років, а отже, може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків. ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, відповідач не вимагав та не вимагає зміни його місця проживання.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.06.2010 року був укладений шлюб, в якому народився ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.08.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

02.06.2017 року позивачка вступила в повторний шлюб з ОСОБА_3 .

В цьому шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_2 , проте фактично проживає зі своєю мамою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту обстеження умов проживання.

Власником квартири є ОСОБА_3 . За вищевказаною адресою зареєстровані позивачка, її чоловік ОСОБА_3 та їх спільні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Органом опіки та піклування 17.05.2024 року рекомендовано визначити місце проживання дитини з матір`ю, зважаючи на належне виконання батьківських обов`язків, турботу про розвиток дитини, її здоров`я, створення належних умов проживання.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що проживання дитини з матір`ю відповідатиме її найкращим інтересам, тому слід визначити місце проживання сина сторін ОСОБА_9 з матір`ю.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Аналогічні норми містить стаття 160 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.06.2010 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто, на час ухвалення рішення судом першої інстанції 26.06.2024 року йому вже виповнилося 14 років.

Відтак суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.

Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду від 17.05.2023 року у справі №351/611/21.

Суд першої інстанції на вказану обставину не звернув увагу та дійшов помилкового висновку про необхідність визначення місця проживання ОСОБА_4 .

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Обговорюючи клопотання апелянта про стягнення 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд бере до уваги таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 року у справі № 550/936/18, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, додаткової ухвали Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником апелянта адвокатом Войналовичем О.М. надано суду ордер № 1000054 від 06.08.2024 року та копію договору про надання правової допомоги від 11.07.2024 року, укладеного між адвокатом Войналовичем О.М. та ОСОБА_2 .

Згідно з пунктом 4.1. договору розмір гонорару адвоката фіксований і складає 7000 грн. за розгляд справи № 686/5451/24 в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, в порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК України апелянт не подав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що в своє чергу не дозволяє суду встановити обсяг наданих адвокатом послуг, розмір витрат на правничу допомогу та перевірити розумність їх розміру.

З врахуванням наведеного, клопотання ОСОБА_2 про стягнення 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 2, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1453,44 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1453,44 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко