Справа № 174/388/24
п/с № 2/174/182/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48 403,00 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_2 укладено позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту, згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором. Згідно умов договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу № 14.07.2021, відповідно умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № від 08.03.2020 , що укладений між ТОВ «Інфінанс» та позичальником ОСОБА_2 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023, в тому числі за договором позики № від 08.03.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та позичальником ОСОБА_2 .

У порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 15.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 76 079,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 72 079,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48 403,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 44 403,00 грн.

В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Ухвалою від 05.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

10.05.2024 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що розрахунок відсотків за кредитним договором проведений поза межами визначеного договором строку кредитування, позивачем не надано доказів про зарахування коштів на рахунок відповідача. Відсутні первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Відсутні доказів наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача за укладеним договором факторингу. Витяг з реєстру боржників не містить підпис клієнта. Відповідача не повідомляли про передачу права вимоги. Сума заборгованості за договором надання позики 48403,00 грн. не є обґрунтованою. Встановлені у договорі відсотки за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, є несправедливими у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечать встановленим обмеженням ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку НБУ та становить більше ніж 50 % простроченого платежу.

Просить відмовити ТОВ «Коллект Центр» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Переглянути розрахунок відсотків за користування кредитом і зменшити суму відсотків або відмовити в повному обсязі. Зменшити розмір витрат на правничу допомогу або відмовити в повному обсязі (а.с. 64-72).

27.05.2024 позивач надав до суду пояснення на відзив в якому вказав, зокрема, що відповідачу були перераховані грошові кошти в сумі 4000 грн. Підписанням договору позики відповідач також підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. І на противагу позиції відповідача, позивачем із позовом подані всі документи на підтвердження набутого права грошової вимоги, а витяги із реєстрів надані для кращої читабельності (скановані витяги долучені також). Відступлення права вимоги жодним чином не впливає на кредитні зобов`язання позичальника.

Щодо нарахування відсотків. Так, п. 1.2. договору позики визначено, що строк дії договору складає 3 роки. Пунктом 1.6 передбачено, що відсотки за користування кредитом нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути кредитору. Пунктом 1.7 передбачено, що протягом 36 місяців позичальнику надається право користуватися кредитними коштами. 30-денний строк користування кредитом це строк із максимально вигідними нарахуваннями відсотків, натомість право користування кредитом становить 36 місяців, договором також передбачено сплату відсотків протягом усього строку користування кредитними коштами.

Просили позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 77-79).

Також представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме, відомостей про зарахування коштів на рахунок відповідача (а.с. 82).

Представник позивача подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 86).

Ухвалою від 30.05.2024 клопотання задоволено судом (а.с. 91).

Ухвалою від 04.06.2024 клопотання представника позивача задоволено, витребувано з Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») виписки по рахунку ОСОБА_2 за номером картки НОМЕР_1 за період із 08.03.2020 по 15.03.2024 (а.с. 93).

Представник позивача ОСОБА_1 подала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 96).

Ухвалою від 14.06.2024 клопотання задоволено судом (а.с. 101).

На виконання ухвали суду АТ «Ощадбанк» надано виписки по рахунку ОСОБА_2 за номером картки НОМЕР_1 .

Представник позивача приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 , укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № шляхом заповнення заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору. Позивачем надані до суду правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (а.с. 5-20 зв.).

Факт перерахування коштів за кредитним договором на картку НОМЕР_1 в сумі 4000,00 грн., підтверджується копією квитанції за сплату № 50527927 від 08.03.2020 (а.с. 21).

Позивачем надані розрахунки заборгованості позичальника ОСОБА_2 сформовані ТОВ «Інфінанс», розрахунки сформовані ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Коллект Центр» (а.с. 21зв.-24).

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 14-07/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № від 08.03.2020 , що укладений між ТОВ «Інфінанс» та позичальником ОСОБА_2 , про що свідчить копія відповідного договору, копія реєстру боржників та копія акту прийняття-передавання реєстру боржників (а.с. 25-30).

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку №3 до цього договору (Реєстр Боржників), про що свідчить копія відповідного договору копія реєстру боржників (а.с. 31-37).

На виконання ухвали суду від 04.06.2024 про витребування доказів, Акціонерне товариство «Ощадбанк» надало суду CD-R диск з виписками по рахунку ОСОБА_2 , за номером картки № НОМЕР_1 за період із 08.03.2020 року по 15.03.2024 року (а.с. 105).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З матеріалів справи слідує, що 08.03.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит для власних потреб у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках до Договору.

Відповідач здійснила дії спрямовані на укладання договору шляхом підписання пропозиції (оферти) та заповнення заявки на сайті позикодавця та її підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також зазначення реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в сумі 4000,00 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 08.03.2020 по 15.03.2024 арк. 745, 746 (на диску) відповідно до якої на карту відповідача 10.03.2024 надійшли грошові кошти в сумі 4000 грн.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з Правилами викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору та погоджується з ними (п. 7.1 договору).

Згідно з умовами договору відсоткова ставка склала 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75%.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором, що укладений між позикодавцем та відповідачем за цим позовом.

У подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до відповідача за договором ТОВ «Коллект Центр», що підтверджується наявним у матеріалах справи договором № 10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, а також реєстром боржників.

Заборгованість позичальника станом на 15.03.2024 складає 76079,00 грн. (в т.ч. 4000 грн. основний борг (тіло кредиту), 72079,00 (заборгованість по відсоткам).

Проте позивач, застосувавши принцип розумності, співмірності і пропорційності, визначив заборгованість, яку просив стягнути з відповідача у розмірі 48403,00 грн. (в т.ч. 4000 грн. основний борг (тіло кредиту), 44403,00 заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» (первісним кредитором).

Відповідач ОСОБА_2 заперечує факт отримання нею кредитних коштів у розмірі 4000 грн., однак її доводи спростовуються відомостями наданими АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду про надходження коштів в сумі 4000 грн. на рахунок відповідача 10.03.2020, також суд враховує доводи представника позивача, що 08.03.2020 було вихідним днем, 09.03.2020 це не банківський день, а тому кошти надійшли 10.03.2020.

Щодо нарахування відсотків. Сторони договору № від 08.03.2020 в п. 1.9 погодили, що дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарні місяці, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами.

Після відступлення права вимоги ТОВ «Інфінанс» (первісним кредитором) заборгованість за відсотками не нараховувалась.

Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за договором відповідачем не виконані.

Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48403,00 грн., в тому числі 4000 грн. основний борг (тіло кредиту), 44403,00 грн. (заборгованість по відсоткам). Тобто розмір заборгованості за відсотками позивачем вже зменшено з 72079,00 грн. до 44403,00 грн.

Заборгованість позичальника за договором підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, відповідачем розрахунок заборгованості не спростовано, в матеріалах справи містяться не тільки витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, а і копії реєстру боржників в цілому. Саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається ОСОБА_2 , не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Відповідна правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС від 06.02.2018 у справі № 278/1679/13-ц та аналогічний правовий висновок міститься у постанови КЦС ВС від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики між нею та ТОВ «Інфінанс» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати позичені кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 48 403,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Положеннями ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, уповноважений представник позивача надав суду: договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (далі - Адвокатське об`єднання), прайс-лист Адвокатського об`єднання, платіжну інструкцію, заявку на надання юридичної допомоги № 1332 від 07.02.2024, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 (а.с.48 зв.-53).

Так, вартість послуги за надання усної консультації з вивченням документів за 2 год. складає 4000,00 грн., складання позовної заяви 3 год. становить 9000,00 грн.

Зазначені послуги були надані Адвокатським об`єднанням позивачу, що підтверджується витягом з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач скористалася своїм процесуальним правом та подала до суду заперечення щодо розміру заявлених уповноваженим представником позивача судових витрат, які на її думку, підлягають стягненню з відповідача.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «Коллект центр» на правничу допомогу у звязку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс», складність справи, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 13 000 грн. до 9000 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, ) заборгованість за договором про надання позики № від 08.03.2020 року в розмірі 48 403 (сорок вісім тисяч чотириста три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, ) судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 23.09.2024 року.

Суддя І.А.Ілюшик