І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Ляшенко Ю.С.,
Справа № 629/2727/24
Номер провадження 2/629/824/24
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС»
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В наданій відповіді на відзив представник позивача зазначив, що строк дії картки та строк дії кредитного договору є різними речами, позиція позивача щодо нарахування процентів повністю узгоджується із висновками, які викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 22.06.2022 по справі № 3-188/2020 (455/20), у якому підтверджено право кредитора на нарахування та отримання відсотків за фактичне користування кредитними коштами, які передбачені умови кредитного договору, до моменту повного повернення кредиту позивачу. Надана виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. З наданої виписки по особовому рахунку, яка є належним доказом факту видачі кредиту та доказами наявності заборгованості. Також зазначив, що не немає жодної вимоги законодавства, яка визначає, що надання всіх доказів до суду повинно здійснюватися у порядку двостороннього копіювання. Навпаки, для зручності та кращого розуміння будь яка копія документу повинна виготовлятися на окремих сторінках. На виконання акцепти АТ «Альфа Банк» було видано кредитні кошти у розмірі згідно оферти відповідача, що підтверджується виписками. Також, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та згідно відкритої інформації з ЄДР ОСОБА_2 є керівником позивача, а тому процесуальні документи які підписані ОСОБА_2 є документами, які підписані Позивачем в порядку самопредставництва. Наданий розрахунок заборгованості ґрунтується одночасно на умовах кредитного договору та виписці по рахунку. Крім того, до позовної заяви надано всі докази, які підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка та її представник адвокат Сорокін С.В. у судове засідання не з`явились, представник відповідачки в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними у справі документами.
Дослідивши матеріали справи суд доходить до такого.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст. 13 ЦПК України/.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» договору позики, позивачем надано суду оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, виписку по рахунку.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
При цьому, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, судом встановлено, що відповідачкою була складена письмова анкета заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» 08.08.2018. Того ж числа підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту. Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії взагалі не містить дату та місце її складання.
Позивач пред`явив позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09.08.2018, послався на вчинення електронного правочину з відповідачкою.
Такого кредитного договору в справі немає, позивачем до позову не додано.
Щодо зобов`язань відповідачки за кредитом від 08.08.2018, то відповідно до письмової анкети-заяви ОСОБА_1 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», дані про банківську картку відсутні, а саме: відсутнє зазначення реквізитів картки, строку, на який видано картку, не надано доказів перевипуску картки відповідачу. Позивачем не надано належних та достовірних доказів видачі кредитної картки відповідачу.
Згідно п. 3 Паспорту споживчого кредиту, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії кредитного ліміту за умови дотримання клієнтом умов договору.
Згідно п. 4 Паспорту споживчого кредиту визначено тип картки MasterCard Deit World, поіменна, 12 місяців.
Отже, строк дії картки становить 12 місяців з можливістю пролонгації дії кредитного ліміту за умови дотримання клієнтом умов договору, проте, наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про нарахування відсотків за користування кредитом за період з 09.08.2018 по 09.12.2021, тобто по спливу зазначеного строку.
Паспорт споживчого кредиту містить дату підписання 08.08.2018, та того ж дня відповідачкою було підписано анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк».
В позові позивач посилається на наявність між сторонами інших правовідносин за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії 09.08.2018, вказує на те, що вчинення правочину між сторонами відбулося відповідно до норм ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ч. 1, 2 ст. 5, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Разом з тим, зазначеного правочину від 09.08.2018 позивачем не додано, матеріали справи не містять електронний договір укладений відповідачкою.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
З огляду на наведене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги, і у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.
Керуючисьст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ