Дата документу 24.09.2024 Справа № 333/898/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 333/898/23 Головуючий у І інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/807/1669/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.05.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №.

Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК`ЦФР» розміщені на сайті ТОВ «ФК`ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких Позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір.

29.12.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20211229 у відповідності до якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату, ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договором, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - додаток №1 до договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 368 (двадцять шість тисяч триста шістдесят вісім) гривень 30 копійок, з яких: 18 393,59 гривні - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,34 гривні сума заборгованості за річними відсотками; 7972,37 гривні сума заборгованості за щомісячними відсотками.

На підставі вказаного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № від 27 травня 2020 р. в розмірі 26 368,30 грн, з яких:

-18 393,59 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;

-2,34 грн сума заборгованості за річними відсотками;

-7 972,37 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками;

-0,00 грн сума заборгованості за пенею;

а також судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором № від 27 травня 2020 року у розмірі 26 368 гривень 30 копійок, з яких 18 393,59 гривні - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,34 гривні сума заборгованості за річними відсотками; 7972,37 гривні сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати на оплату судового збору у розмірі 2 684 гривні 00 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати повністю рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року та ухвалити нове рішення про залишення без задоволення позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано пов`язані з договором факторингу документи, відповідач сплачувала ТОВ «ФК «ЦФР» грошові кошти на виконання кредитного договору, але позивач не надав суду відповідну інформацію.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У додаткових поясненнях ТОВ «ФК «ЄАПБ» заперечує проти доводів скаржника, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № від 27.05.2020 року з відповідачки ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними матеріалами справі, та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи, що 27 травня 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір № (а.с.5).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту: кредит; сума кредиту: 18 918,93 гривень; строк, на який надається кредит: 36 (п.1.2 кредитного договору).

Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 4723669, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.3 кредитного договору).

Всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 04.05.2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір (п.2.1 кредитного договору).

Відповідно до п.4 п.5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4723669 кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Сума кредитного ліміту 18 918,93 гривень. Строк, на який надається кредит 36 місяців. Річна процентна ставка 57,98% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,59% від суми кредиту (а.с.6).

Позичальник підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, про що свідчить підпис відповідача у Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4723669 (а.с.6).

На виконання п.1.4 кредитного договору № від 27 травня 2020 року, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 04.03.2019 року у сумі 13 071,88 гривня; оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 27.05.2020 року у розмірі 5647,05 гривень; оплата за технічну підтримку SupportUA SU від 27.05.2020 року у сумі 200 гривень (а.с.5).

Відповідно до довідки від 04.01.2022 року вих.№-8290263-SG ОСОБА_1 була письмово повідомлена про те, що права вимоги за Кредитним договором № від 27 травня 2020 року передано іншій компанії (а.с.11).

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № від 27 травня 2020 року, станом на 29 грудня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 26 368,30 гривень, з яких 18 393,59 гривні прострочена заборгованість за кредитом, 2,34 гривні прострочена заборгованість за відсотками, 7972,37 гривні. - заборгованість по щомісячними відсотками (а.с.12).

29.12.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір Факторингу №20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених договором, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування (а.с.13-14).

Відповідно до умов Договору Факторингу №20211229 від 29.12.2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 27.05.2020 року.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно з ч. 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Із матеріалів справи убачається, що паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4723669, який є невід`ємною частиною кредитного договору № від 27.05.2020, встановлено графік платежів. Так, вказаний графік охоплює період з 27.05.2020 по 20.06.2023.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути заборгованість з відповідачки у розмірі 26 368,30 грн, яка складається з: 18 393,59 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,34 грн сума заборгованості за річними відсотками; 7 972,37 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками.

На підтвердження вказаної суми боргу позивач надав суду розрахунок заборгованості, яким охоплено період з 27.05.2020 по 29.12.2021.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання в цілому до настання строку виконання, визначеного договором.

Дійсно, за умовами кредитного договору дата останнього платежу спливає 20 червня 2023 року.

Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» охоплюються періодом заборгованості, який виник з дати укладення договору 27.05.2020 та тривав до дня відступлення прав вимоги 29.12.2021. При цьому, позивачем не заявлялися вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України щодо дострокового стягнення заборгованості за платежами, які мали сплачуватися відповідачкою упродовж до 20 червня 2023 року.

Саме по собі звернення кредитора із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, строк дії якого не закінчився, не означає, що це є вимогою про дострокове повернення боргу, тобто вимогою про стягнення кредитних коштів, строк повернення яких ще не настав.

Оскільки даний позов заявлено щодо стягнення заборгованості з відповідача, яка утворилася більше, ніж за рік до моменту звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду, колегія суддів доходить висновку про відсутність порушення позивачем порядку пред`явлення позовних вимог про дострокове повернення кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведення до відома ОСОБА_1 інформації про укладення договору відступлення прав вимоги та ненадання позивачем пов`язаних з цим договором документів відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Проте, всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань, та не надала суду належних і допустимих доказів погашення нею наявної заборгованості ні перед попереднім кредитором, ні перед новим.

Відповідачем не спростовувався факт укладення кредитного договору та отримання коштів, які у них зазначені.

Враховуючи те, що за умовами кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість на підставі зазначеного договору підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, правильно встановив обов`язок відповідача сплатити суму заборгованості за кредитним договором.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду в їх оцінці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року - залишити без змін.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: