Номер провадження № 2-з/521/179/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Громіка Д.Д.,

при секретарі Котигорох Н.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання договору удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання договору недійсним, визнання права власності.

В позовних вимогах позивачі просять:

- визнати удаваним Договір купівлі-продажу укладений 06.12.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Теревніковою Л.М., та зареєстрованим в реєстрі за № 1555, щодо квартири за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 101) та встановити, що зазначений договір є договором застави, який припинений у зв`язку з припиненням основного зобов`язання;

-визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_2 в розмірі 3/5 частки об`єкту, за ОСОБА_1 в розмірі 1/5 частки об`єкту, за ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки об`єкту;

- скасувати Рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікової Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50078062 від 06.12.2019 року, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 101);

- скасувати Рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 101), на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом деського міського нотаріального округу - Теревніковою Л.М., та зареєстрованим в реєстрі за№ 1555;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу укладений 18.01.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Марчук М.С., та зареєстрованим в реєстрі за № 98,99, щодо квартири за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 101).

Разом з позовом представником позивачів було подано заяву про забезпечення пред`явленого позову, відповідно до якої просить суд:

1. Накласти арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

2. Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

3.Заборонити ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та/або за його дорученням іншим особам вчиняти дії щодо вселення та/або виселення будь-яких осіб з квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, а також вчиняти дії щодо зміни, скасовування (припинення) державної реєстрації (декларування) місця проживання будь-яких осіб в цій квартирі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивачів зазначає, що позивачам стало відомо, що ОСОБА_4 ввів в оману сім`ю Климашів щодо переоформлення назад на них права власності на спірну квартиру, та, після перевірки інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стало відомо, що ще 18.01.2024 року, тобто вже після остаточного розрахунку за всіма договорами позики, які були забезпеченні квартирою, ОСОБА_4 переоформив на свого знайомого ОСОБА_5 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу № 98,99 від 18.01.2024 року.

Отже, ОСОБА_4 ввів в оману сім`ю Климашів та ОСОБА_3 , скористався безвихідною ситуацією позивачів, їх скрутним становищем і їх довірою, здійснив недобросовісні дії щодо наполягання та не оформлення належним чином договору застави, - уклав Договір купівлі-продажу від 06.12.2019 року, як удаваний договір, та не виконав свої зобов`язання щодо повернення майна власникам.

Проте, сім`я ОСОБА_1 і наразі проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , однак у зв`язку з шахрайськими діями ОСОБА_4 та існуванням наразі гострої загрози втрати єдиного житла та виселення, у зв`язку з отриманням від ОСОБА_5 листа про виселення, виникла необхідність у зверненні з заявою про застосування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, беручи до уваги предмет розгляду зазначеної справи є визнання договору удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання договору недійсним, визнання права власності, суд вважає, що вимоги позивачів про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами, оскільки вжиття зазначених заходів забезпечення позову не порушить прав відповідача на час розгляду справи володіти та користуватись спірним майном.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Щодо заборони ОСОБА_5 та/або за його дорученням іншим особам вчиняти дії щодо вселення та/або виселення будь-яких осіб з квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, а також вчиняти дії щодо зміни, скасовування (припинення) державної реєстрації (декларування) місця проживання будь-яких осіб в цій квартирі слід зазначити наступне.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, в частині першій якої передбачені підстави виселення.

Згідно з положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як проголошено у ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» внесено зміни до статті 109 ЖК УРСР, згідно з якими виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Підстави для виселення осіб також передбачені в ст. 116 ЖК УРСР, але таке виселення повинно проводитися в судовому порядку.

З огляду на зазначене, вчинення дій відповідачем щодо виселення позивача в позасудовому порядку, на теперішні час, не передбачене нормами діючого законодавства. Тому, забезпечення позову шляхом додаткової заборони вчинення таких дій не ґрунтується на законі.

Обґрунтування іншого виду забезпечення позову заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири жодним чином не обґрунтовані, а тому відсутні підстави для задоволення заяви в цій частині.

Враховуючи, що з наданих суду відомостей не вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову в обраний судом спосіб може спричинити збитки відповідачу по справі, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради ( вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Уповноважити представника позивачів, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 25.09.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Ухвала складена 25.09.2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Малиновського

районного суду м. Одеси Д.Д. Громік