Провадження №: 2/752/5201/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 вересня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» (далі - позивач), адреса: 03189, місто Київ, вулиця Самійла Кішки, будинок 7а, приміщення 65, 66 до ОСОБА_1 (далі - відповідач), яка є власником 1/2 частки нежитлового приміщення № 716 (в літ. А), розташованого на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у загальній сумі 20 076,74 грн, яка складається з суми основної заборгованості в розмірі 18 643,83 грн, суми інфляційного збільшення боргу в розмірі 922,14 грн, суми 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 510,77 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі акта прийому-передачі від забудовника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМО Ліко-Холдинг» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» від 11 листопада 2014 року, а саме: надає комунальні послуги власникам та орендарям приміщень визе зазначеного будинку згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, нараховує плату за послуги, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг.

Позивач вказує, що 09 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування.

Відповідач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_3 на підставі договоур купівлі-продважу нежитлового приміщення від 14 грудня 2021 року № 10297.

01 грудня 2023 року між сторонами у справі укладено договір № 19/14/716/35 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому споживач є власником зобов`язується оплачувати позивачу послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

На виконання умов договору в період з 01 грудня 2021 року по 31 березня 2024 року позивачем було надано відповідачу послуг з обслуговування нежитлового приміщення № 716 на загальну суму 18 643,83 грн.

01 грудня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено додаток № 1 до договору, відповідно до умов якого сторонами договору погоджено суму заборгованості відповідача на момент укладення договору, а також порядок та строки її погашення.

Так, відповідно до пункту 2 додатку № 1 відповідач зобов`язалась сплатити загальну вартість відшкодування послуг за період з 14 грудня 2021 року по 31 квітня 2023 року в розмірі 4 534,25 грн, а також вартість відшкодування послуг, наданих їй у період з 01 квітня 2023 року по 30 листопада 2023 року в розмірі 9 406,38 грн, проте, з моменту укладення вказаного додатку № 1 до договору, відповідач не здійснила жодної оплати послуг позивача, що свідчить, на переконання позивача, про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Тому, як вказує позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивачем на суму заборгованості нараховано 3% річних у розмірі 610,77 грн та інфляційне збільшення у розмірі 922,14 грн.

Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку наявна сума заборгованості не погашена, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_4 , рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, який повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Так, відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» є юридичною особою приватного права, , основним видом економічної діяльності є код КВЕД 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (з 09 листопада 2021 року на підставі протоколу загальних зборів учасників змінено назву з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС»).

Як вбачається з наданої суду копії договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , остання є власником 1/2 частки нежитлового приміщення № 716 (в літ. А), розташованого на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 .

Більш того , з матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2023 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 19/14/716/23 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов якого позивач (Управитель) зобов`язався надавати споживачу (відповідачу) послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому споживач є власником нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 106,6 кв.м, а споживач зобов`язався оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (пункт 1 договору).

У пункті 5 договору вказано, що на дату укладення цього договору вартість послуги з управління становить 11,03 грн з ПДВ на місяць за 1 кв.м загальної площі приміщення, зазначеної в пункті 1 цього договору. Щомісячний розмір плати за цим договором становить 1 175,80 грн з ПДВ.

Також, між сторонами договору 01 грудня 2023 року підписано додаток № 1 до договору, відповідно до умов якого сторони погодили, що загальна вартість відшкодування послуг, наданих у період з моменту виникнення у споживача права спільної часткової власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_3 до моменту укладення сторонами договору становить 13 940,63 грн.

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача по сплаті послуг з управління станом на 01 квітня 2024 року становить 18 643,83 грн.

Також, позивачем наданий розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, відповідно до якого 3% річних за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року та з грудня 2023 року по березень 2024 року складає 610,77 грн, а інфляційних втрат за цей же період - 922,14 грн.

Враховуючи, що відповідачем наявна сума заборгованості по сплаті додаткових житлових послуг в добровільному порядку не погашена, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (частина перша статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено обов`язок співвласників виконувати рішення зборів співвласників.

Згідно частини четвертої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власність зобов`язує.

У статті 322 ЦК України зазначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно приписів статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

У частині першій статті 903 ЦК України зазначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно пункту 10 частини першої, частини другої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

Відповідно частин першої, другої статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

У частині першій статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено обов`язок співвласника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Таким чином, відповідач як споживач вказаних додаткових послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на нежитлове приміщення покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач свої зобов`язання, як споживач житлових послуг, належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті у загальному розмірі 18 643,83 грн.

Зважаючи, що від відповідача до суду не надходило жодних заперечень щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у суду відсутні правові підстави для його не прийняття при розгляді справи по суті.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги в цій частині обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповаідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, нарахоіваних на суму заборгованості, суд виходить з такого.

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вже було зазначено судом, відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Неведене в сукупності свідчить, що оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач правомірно нарахував на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 510,77 грн та інфляційних втрат - 922,14 грн.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись частиною першою статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимогиТовариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» суму заборгованості по сплаті послуг з управлінням по нежитловому приміщенню АДРЕСА_3 з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 20 076,14 грн (двадцять тисяч сімдесят шість гривень 14 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ» понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

1. Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЕНЕЦІЯ», адреса: 03189, місто Київ, вулиця Самійла Кішки, будинок 7а, прим. 65,66, ;

2. Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.О. Митрофанова