Єдиний унікальний номер: 378/792/23
Провадження № 2/378/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача -

ОСОБА_1 : ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в залі суду смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, зобов`язання внесення змін до актового запису про народження, виключення з актового запису відомостей про батька дитини та зазначення відомостей про батька дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 (проживає в АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (жителя АДРЕСА_2 ), з посиланням на те, що він познайомився з ОСОБА_4 в студентські роки, коли вони жили в одному гуртожитку. Після завершення навчання він та мати відповідача орендували разом житло у м. Києві та проживали разом однією сім`єю, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах та у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Мати відповідача самостійно зареєструвала народження відповідача. У зв`язку з тим, що вони хоч і проживали разом однією сім`єю, але шлюб між ними не був зареєстрований, батьком дитини зазначено « ОСОБА_5 ». Після народження відповідача, мати пішла працювати, а позивач доглядав за сином. У 1998 році сім`я припинила проживати однією сім`єю, однак позивач регулярно підтримував сімейні стосунки з сином, проводив з сином вихідні тощо. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати відповідача померла, у зв`язку з чим, наразі неможливо подати спільну заяву батька та матері про батьківство позивача, що стало підставою для звернення до суду із позовом.

Позивач просить суд визнати його батьком ОСОБА_3 та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , виключивши з актового запису відомості про батька дитини « ОСОБА_5 », зазначивши відомості про батька дитини: прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 », громадянство «громадянин Руанди».

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду відзив на позовну заяву не подавав, в судовому засіданні позовні вимоги визнав, позов просить задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового розгляду по справі вказаний відділ повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в справі матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є дружиною позивача. Останній є батьком ОСОБА_3 , який ріс на її очах. Вони спілкувались, ОСОБА_3 часто бував у них вдома. Останнього вона знає з 1998 року, їх тоді познайомив позивач. Іншого у ОСОБА_3 батька не має. Позивач завжди брав участь у вихованні свого сина ОСОБА_3 поряд з матір`ю останнього. На даний час позивач та відповідач підтримують теплі родинні стосунки.

Суд, розглянувши справу, заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , в графі батьки записано: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_4 (а.с. 16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №1605 (а.с. 17).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 встановлено, що 22 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис № 187 (а.с. 22).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 127).

Із копій фото (а.с. 18-21) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період дорослішання останнього (оскільки дитина на фото різного віку) спільно проводили час. Сторони підтверджують вказані обставини, та те, що вони відображені на фото.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 243/3426/17 (провадження № 61-5119св21) зазначив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Оскільки ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 то спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України.

Статтею 52 КпШС України встановлено, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Відповідно до статті 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 243/3426/17 (провадження № 61-5119св21) зазначив, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Під спільним утриманням дитини необхідно розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19) дійшов висновку про те, що: «Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги».

Подібні за змістом висновки щодо застосування положень статті 53 КпШС України містяться у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц, від 28 серпня 2019 року в справі № 754/3558/16-ц.

Отже, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання батьківства ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 ..

Керуючись ст. ст. 125, 128, 134, 135 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 53, 55 КпШС, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Руанди, РНОКПП НОМЕР_4 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце народження місто Київ, Україна.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №429, складеного 01 червня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про народження ОСОБА_3 , виключивши з актового запису відомості про батька дитини « ОСОБА_5 », зазначивши відомості про батька дитини: прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 », громадянство «громадянин Руанди».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2024 року.

Суддя Р. В. Гуртовенко