Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 Справа №607/388/24 Провадження №2/607/78/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Притули О.Б.

представника відповідача адвоката Вароди П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Притула Оксана Богданівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Притула О.Б. звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.05.2023 розірвано. У даному шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Водночас між нею та відповідачем ОСОБА_2 існує спір щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , при цьому позивач вважає, що донька має залишитись проживати разом із нею для забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Зазначає, що через постійні погрози, фізичне та психологічне насильство, яке щодо неї систематично вчиняв відповідач за час їх спільного проживання, свідком чого була дитина та з метою збереження власного життя і здоров`я, а також життя, здоров`я та безпеки дитини, а також у зв`язку з небезпекою через військову агресію російської федерації проти України, вона змушена була виїхати з донькою за кордон.

Позивач зауважує, що поведінка відповідача викликає у неї побоювання з приводу того, що відповідач може відібрати у неї доньку, що додатково створює необхідність визначити місце проживання дитини з нею.

Вказує, що донька ОСОБА_4 станом на сьогодні проживає з нею та повністю перебуває на її забезпеченні, вона належним чином здійснює свої батьківські обов`язки, піклується про доньку, активно займається її вихованням, дбає про її гармонійний розвиток та стан здоров`я, створює для дитини умови, необхідні для її всебічного розвитку. Крім того, за нею зареєстроване право власності на житловий будинок під літ. «А», АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована та проживає з донькою під час перебування в Україні.

З огляду на вищевикладене, та те, що вона приділяє доньці увагу та турботу, забезпечує її найкращими можливими умовами для її фізичного, морального та духовного розвитку, позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також копію позовної заяви з додатками надіслано до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради та зобов`язано, протягом одного місяця з дня отримання даної ухвали, надати суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1

19.02.2024 судом зареєстровано відзив на позов, поданий представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Вародою П.Б., згідно з яким відповідач не визнає пред`явлені до нього позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю. Так, звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 вказала місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , але надалі зі змісту позову вбачається, що вона разом із малолітньою дитиною ОСОБА_3 фактично проживає за межами України. Відповідачу на даний час не відомо матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_1 та їх малолітньої дитини ОСОБА_3 за кордоном у Англії, йому не надається з боку матері можливість спілкуватися з малолітньої дитиною, брати участь у її вихованні. Зазначає, що до позовної заяви не надано жодних доказів щодо країни та адреси, за якою ОСОБА_1 на даний час проживає разом із малолітньої дитиною ОСОБА_3 , як і не надано доказів щодо матеріально-побутових умов їх проживання. У матеріалах справи відсутні докази, що визначення проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 відповідатиме найкращим інтересам дитини. Зокрема, орган опіки та піклування позбавлений можливості дослідити умови проживання дитини із матір`ю. Виключно та обставина, що дитина перебуває поза межами України, у якій введений воєнний стан, не може доводити, що умови її проживання поза межами України відповідають її найкращим інтересам. ОСОБА_2 , будучи свідомим та відповідальним до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , не може погодитися із визначенням місця проживання його малолітньої дитини разом із матір`ю ОСОБА_1 , допоки йому не буде відома інформація щодо середовища, у якому проживає їх спільна малолітня дитина. Місцем постійного проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , до часу її вивезення матір`ю ОСОБА_1 за межі України, був житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач вказує, що у позовній заяві не зазначено конкретну адресу, за котрою фактично проживає та проживатиме надалі малолітня дитина ОСОБА_3 в Україні після її повернення з-за кордону. Водночас, відповідач повідомляє, що не заперечував та не заперечуватиме щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 , після їх повернення в Україну на виконання рішення Відділення з сімейних справ Високого суду юстиції Англії та Уельсу від 01.12.2023 у справі FD23P00307, оскільки між позивачем та відповідачем не було і немає спору щодо того з ким проживатиме їх малолітня дитина ОСОБА_3 . На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

20.02.2024 судом зареєстровано відповідь на відзив, поданий представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Притулою О.Б., відповідно до якого із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві, позивач не погоджується та зазначає, що вона з донькою перебуває за кордоном, оскільки змушена була виїхати за межі України з метою збереження власного життя і здоров`я, а також життя, здоров`я та безпеки дитини, причиною чого стали постійні погрози, фізичне та психологічне насильство, яке щодо неї систематично вчиняв відповідач, а також у зв`язку з небезпекою через військову агресію російської федерації проти України. Окрім цього, з приводу рішення Відділення з сімейних справ Високого суду юстиції Англії та Уельсу від 01.12.2023 звертає увагу, що докази про визнання даного рішення іноземного суду в Україні відсутні, ухвала про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду відсутня, а ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 15.01.2024 у справі №607/932/24 повернуто без розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, яка набрала законної сили. Посилаючись на висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 11.12.2023 у справі №607/20787/19, зазначає, що факт її проживання з малолітньою донькою за кордоном на даний час не означає, що вона не буде проживати за своїм зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 після повернення в Україну. Також позивач вказує, що проживання доньки разом з нею (у звичному для неї середовищі) відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з огляду на те, що вона приділяє доньці увагу і турботу, забезпечує дитину найкращими можливими умовами для її фізичного, морального та духовного розвитку. Більше того, у відзиві відповідач спочатку заперечує щодо даного позову, а в подальшому зазначає, що між ним та позивачем відсутній спір щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з матір`ю. З огляду на те, що відповідач не заперечує стосовно визначення місця проживання дитини з матір`ю, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

21.05.2024 судом зареєстровано висновок складений Управлінням сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протокольною ухвалою суду від 02.07.2024, постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Притула О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Варода П.Б. заперечив з приводу позову та просив відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його присутності за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради повністю підтримує висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 21.10.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено запис за №1518.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.05.2023 у справі №607/1365/23 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 21.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1518, розірвано.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04.09.2023 у справі №607/1365/23 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.05.2023 змінено, шляхом виключення, з мотивувальної частини рішення такого твердження: «Такі обставини, на думку суду, свідчать про наявність у ОСОБА_1 вагомих підстав для здійснення цих дій. Даними підставами, зокрема, але не виключно, можуть бути побоювання за власне життя та здоров`я, а також за здоров`я, в тому числі психологічне, малолітньої дитини сторін». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 19.12.2019 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 2729.

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав №32054420 виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) 15.11.2011, житловий будинок за адресою: вул. Далека, 16, м. Тернопіль належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування ВРН №714941 від 14.10.2011 посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Боднарчук О.І. за реєстром № 2932, номер запису 44283 в книзі 16.

06.02.2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, яка зареєстрована за №84/24-66, у якій повідомила про вчинення щодо неї фізичного та психологічного насильства, а також психологічного насильства до дитини зі сторони чоловіка ОСОБА_2 . Також, серед іншого, у заяві вказано, що дитина є постійним свідком насильницьких дій та погроз, батько дитини систематично налаштовує її проти матері. Окрім цього, зазначає, що ОСОБА_2 обмежує її взаємодію з дочкою, а за не послух наслідками є постійне приниження, обзивання та фізичне насильство.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради «Про участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_2 » від 28.04.2023 № 106 вирішено вважати недоцільним встановлення участі у вихованні дитини та у разі потреби порядку побачень з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_2 у зв`язку із перебуванням дитини разом із матір`ю за межами України та рекомендовано батькові повернутися до розгляду даного питання після повернення ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на територію України.

Згідно з актом про встановлення факту проживання ПП «Загребелля» від 16.02.2023, комісією у складі майстра дільниці ПП «Загребелля» Куш Р.О., паспортиста ПП «Загребелля» ОСОБА_7 встановлено, що з 2015 року до грудня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 проживали: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З дня народження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20.01.2023 за вищевказаною адресою проживали: чоловік ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 . З 20.01.2023 по дату складання даного акту за адресою: АДРЕСА_1 надалі проживає без дружини ОСОБА_2 . Акт складено на підставі показів сусідів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 20.01.2023 покинула територію України та 24.03.2023 здійснила в`їзд до Великої Британії, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданого 31.07.2018 на ім`я ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01.12.2023 Відділенням з сімейних справ Високого суду юстиції Англії та Уельсу прийнято рішення у справі №FD23P00307 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони: позивач ОСОБА_2 (батько), відповідач ОСОБА_1 (мати), який постановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинна бути негайно повернена матір`ю-відповідачем до Республіки України до 23:59 29.02.2024 (за британським часом). Судом розглядалася заява батька про негайне повернення в Україну згідно з положеннями Гаазької Конвенції 1980 року. Мати виступила проти заяви на підставі серйозних ризиків та через нестерпні умови.

Відповідно до Додатку А до даного рішення іноземного суду, батько повинен заплатити або організувати сплату на батьківський рахунок матері-відповідача у Великій Британії, ця сума буде підтверджена соліситорами (адвокатами) матері до 16:00 04.01.2024: 1200 фунтів (що дорівнює трьом місяцям плати та утримання дитини з дати повернення), a потім починаючи з четвертого місяця після повернення дитини (якщо до того часу не буде проведений розгляд справи в Україні), щомісячних виплат у розмірі 400 фунтів, ці виплати триватимуть до першого розгляду справи в українському суді; та 1 350 фунтів (що дорівнює загальній вартості трьохмісячної оренди житла за конфіденційною адресою з дати повернення), а потім, починаючи з четвертого місяця після повернення дитини (якщо до того часу не буде проведений розгляд справи в Україні), щомісячних виплат у розмірі 450 фунтів, ці виплати триватимуть до першого розгляду справи в українському суді.

Відповідно до листів Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Тернопільській області від 05.10.2023 №№ П-21/6/01/23, Р-22/6/01/23, станом на 05.10.2023 відсутня інформація про притягнення громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної та кримінальної відповідальності, а також ОСОБА_2 не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Згідно з Наказу (розпорядження) ТОВ «ЕСТР» № 003/24 про прийняття на роботу від 05.01.2024, ОСОБА_1 прийнята на роботу з 08.01.2024 на посаду інспектора з кадрів за основним місцем роботи, оклад (тарифна ставка): 7200 грн.

Відповідно до витягу з наказу ТОВ «ЕСТР» №004-В «Про надання відпустки без збереження зарплати на період дії воєнного стану» від 08.05.2024 та наказ ТОВ «ЕСТР» №005-В «Про внесення змін до наказу від 08.05.2024 №004-В» від 29.07.2024, ОСОБА_1 , інспектору з кадрів, надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану з 14.05.2024 по 31.07.2024.

Як вбачається з довідки ТОВ «ЕСТР» №71 від 22.04.2024, ОСОБА_1 працює в ТОВ «ЕСТР» з 08.01.2024 на посаді інспектора з кадрів. Дохід за період з 08.01.2024 по 31.03.2024 склав 20 034, 78 грн.

З індивідуальної відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, виданої Пенсійним фондом України від 18.08.2024 слідує, що ОСОБА_1 усього за 2020 рік нараховано заробітної плати (доходу) у розмірі 57784 грн., за 2021 рік 72500 грн., за 2023 рік 72548,39 грн., за 2024 рік (січень-березень) 20034,78 грн.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 3322362 від 13.05.2013 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 3322701 від 13.05.2013, ОСОБА_8 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Органом опіки і піклування суду надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.05.2024 № 831.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.05.2024 № 831, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.05.2024, захищаючи інтереси дитини, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради та орган опіки та піклування вважають за доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Як вбачається із змісту висновку органу опіки і піклування, мати дитини, ОСОБА_1 , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилася. Її представник - адвокат Притула Оксана Богданівна на засіданні комісії повідомила, що через постійні погрози, фізичне та психологічне насильство, яке щодо ОСОБА_1 вчиняв чоловік ОСОБА_2 за час їх спільного проживання, свідком чого була малолітня дитина та з метою збереження власного життя і здоров`я, а також життя, здоров`я та безпеки дитини, у зв`язку із небезпекою через військову агресію російської федерації, мати разом із дитиною була змушена виїхати за кордон. Також повідомила про наявність рішення іноземного суду, однак докази про визнання даного рішення в Україну відсутні, ухвала про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду також відсутня. Окрім цього, представник матері повідомила, що після повернення на територію України, ОСОБА_1 разом із донькою має намір проживати за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору позички. Право власності на дане нерухоме майно належить сестрі ОСОБА_1 ОСОБА_8 . Батько дитини, ОСОБА_2 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що заперечує щодо визначення місця проживання його дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 . Його представник - адвокат Варода Павло Борисович на засіданні комісії вказав, що згідно із п. п. 13-14 рішення Відділення з сімейних справ Високого суду юстиції Англії та Уельсу від 01.12.2023 у справі № FD23P003007, дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 12 Гаазької конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, матір?ю-відповідачкою, у примусову порядку ухвалено повернути до України. До цього пункту додається повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності. Дія п. 13 вказаного рішення зупиняється до 23:59 29.02.2024 (за умови, що жодна із сторін не подасть клопотання про зміну дати повернення на більш ранню або більш пізню). Також представник батька зазначив, що на даний час його довірителю не відомі матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_1 та малолітньої дочки ОСОБА_3 за кордоном в Англії.

Копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданого 31.07.2018 на ім`я ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується, що 14.07.2024 ОСОБА_1 разом із малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернулась на територію України.

Як встановлено судом, дитина сторін проживає разом з позивачем, водночас між сторонами не досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання їхньої спільної дитини.

За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30.03.2021 при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд зазначає, що презумпція на користь матері не підтримується ані практикою на рівні ООН після прийняття Декларації прав дитини, ані судовою практикою ЄСПЛ і не відповідає позиції Ради Європи і більшості держав-членів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №402/428/16-ц №14-327цс18 від 17.10.2018 зроблено висновок про необхідність відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі №6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі №6-564цс17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Отже, при розгляді даної справи щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримання балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У ході судового розгляду не здобуту доказів, які б негативно характеризували матір ОСОБА_1 в розумінні ст. 161 СК України, при цьому суд, бере до уваги висновок органу опіки і піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.05.2024 № 831, відповідно до якого захищаючи інтереси дитини, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради та орган опіки та піклування вважають за доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Більше того, суд зауважує, що відповідачем у відзиві на позов зазначено, що він не заперечував та не заперечуватиме щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Так, під місцем проживання малолітньої дитини Сімейний кодекс України визначає не конкретну адресу, за якою буде проживати дитина разом з матір`ю чи батьком, а саме особу, з якою має проживати малолітня дитина, що узгоджується зі змістом ст. 33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а зазначення конкретної адреси одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати малолітню дитину, безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання.

Згідно з висновком органу опіки та піклування від 15.05.2024, представник матері ОСОБА_1 адвокат Притула О.Б. повідомила комісії з питань захисту прав людини, що після повернення на територію України, ОСОБА_1 разом із донькою має намір проживати на адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору позички. Право власності на дане нерухоме майно належить сестрі ОСОБА_1 ОСОБА_8 , докази чого наявні у матеріалах справи.

Копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданого 31.07.2018 на ім`я ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується, що 14.07.2024 ОСОБА_1 разом із малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернулась на територію України.

Відповідно до постанови Верховного суду від 14.11.2018 у справі №463/3301/16-ц (провадження №61-30050св18), матеріально-побутове забезпечення батьків ураховується судами, проте не є визначальним, а оцінюється в сукупності з іншими критеріями, зокрема ставленням батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків щодо виховання дитини, особистою прихильністю дитини до кожного з них, віком дитини, а також з огляду на найкраще забезпечення інтересів дитини.

Згідно висновку Верховного суду викладеного у постанові від 03.05.2018 у справі №607/1091/16-ц (провадження №61-13272св18), місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері або батька, або за конкретною адресою.

У контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, урахувавши вік, можливість матері дитини забезпечити належні умови проживання, виховання та розвитку дочки та відсутність будь-яких обставин, які б виключали можливість проживання дитини з матір`ю, а також доказів, які б доводили неналежне виконання матір`ю своїх материнських прав щодо доньки, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який є обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, суд вважає, що визначення місця проживання дитини саме з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини та забезпечить її належний фізичний і духовний розвиток.

При цьому, на переконання суду недільним є зазначення у резолютивній частині рішення адреси, за якою має проживати дитина, оскільки місце проживання малолітньої дитини визначається за місцем проживання матері або батька, або за конкретною адресою. Оскільки наявні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підстави для зазначення конкретної адреси відсутні, а тому суд відхиляє доводи сторони позивача з даного приводу.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що батько, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування та участь у вихованні доньки, а у випадку наявність у нього перешкод останній не позбавлений права звернутись до органу опіки та піклування з клопотанням встановити йому графік відвідувань доньки задля не позбавлення батьківського або материнського піклування та виховання дитини.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі в розмірі 1211,20 грн сплачений позивачем за звернення до суду із даним позовом.

При цьому суд звертає увагу, що під час виготовлення вступної та резолютивної частини судового рішення судом допущено описку у вступній частині рішення, зокрема помилково зазначено, що адвокат Варода П.Б. є представником позивача.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність внесення змін до вступної частини рішення, зазначивши, що адвокат Варода П.Б. є представником відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89,141, 263-268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Притула Оксана Богданівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 25.09.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Притула Оксана Богданівна, РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця праці: вул. Родини Барвінських, 16 м. Тернопіль, 46025.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача: адвокат Варода Павло Борисович, РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця праці майдан Волі, 4 м. Тернопіль.

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, , адреса місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяН. Р. Кунець