26.09.2024
Справа № 642/6025/24
Провадження № 2/642/1621/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши матеріали цивільної справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кубай Ю.М. звернувся до суду з позовом до Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції, в якому просить:

1. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Куденка Ярослава Миколайовича в розмірі 108000,00грн.;

2. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем при розгляді Ленінським районним судом м. Харкова кримінальної справи № 642/7743/21, провадження №1-кп/642/92/23 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 365 КК України у розмірі 21700,00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32000,00грн. у зв`язку із розглядом цього позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 року головуючим суддею визначено Вікторова В.В.

Перевіривши матеріали позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду даної цивільної справи , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи головуючим суддею Вікторовим В.В. під час розгляду кримінального провадження №642/7743/21, провадження №1-кп/642/92/23 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 365 КК України було розглянуто по суті цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, про що 31.07.2023 року постановлено вирок суду, в якому відповідно до вимоги ст.ст.128-129 КПК України вирішений цивільний позов ОСОБА_1 у кримінальному провадженні.

Ухвалою Харківського апеляційного суду вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 31.07.2023 року був змінений. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про його звільнення від кримінальної відповідальності було задоволено. На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.365 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 31.07.2023 року стосовно ОСОБА_2 скасовано. Роз`яснено потерпілому ОСОБА_1 право звернення з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 мною вирішувались питання доведеності підстав і розміру позову, досліджувалися докази відносно заявлених позовних вимог та був зроблений висновок про часткове задоволення позовних вимог цивільного позивача ОСОБА_1 .

Згідно вимог ч. 1ст. 27 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду, або ухвали суду про закриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1, 2 ст. 36, ст. 37 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Однією із процесуальних гарантій реалізації і ухвалення законних та обґрунтованих рішень є інститут відводу судді, який має на меті відсторонення від участі у справі судді, щодо неупередженості, якого є сумніви.

Відповідно до частин 1 і 4 статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухваленням ним об`єктивного рішення у справі.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Незалежність та недоторканність суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України Про судоустрій і статус суддів визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Статтею 47 Закону передбачено засоби забезпечення незалежності суддів, до яких належать: особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів, недоторканість, імунітет та незмінюваність судді; порядок здійснення судочинства, встановлений процесуальним законом, таємницю ухвалення судового рішення; заборону втручання у здійснення правосуддя; відповідальність за неповагу до суду чи судді; окремий порядок фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлений законом; належне матеріальне та соціальне забезпеченням судді; функціонування органів суддівського самоврядування; визначені законом засоби забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також інші засоби їх правового захисту; право судді на відставку.

Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України).

Офіційне тлумачення вищевказаних положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Вважається, шо критерій безсторонності порушується у випадках, коли суддя не заявив собі самовідвід, хоча мав підстави та повинен був це зробити, а також у випадках, коли суддя допустив недостатній рівень безсторонності вже під час розгляду справи.

Оскільки у вироку суду від 31.07.2023 мною надана правова оцінка доказам, та надано судження щодо часткового задоволення заявленого ОСОБА_1 . цивільного позову, повторний розгляд мною цивільного позову ОСОБА_1 з тих-самих підстав є неможливим, оскільки буде порушений принцип безсторонності та неупередженості суду.

А відтак, з врахуванням вимог п.5 ч.1 ст.36, 39 ЦПК України, з метою забезпечення учасникам справи довіри до суду, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст.36, ст.ст.39-41 ЦПК України, -

П о с т а н о в и в:

Заявити самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління у Харківській області Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури.

Цивільну справу № 642/6025/24, провадження 2/642/1621/24 передати до канцелярії суду для визначення складу суду, в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Вікторов