Справа №638/8770/23
Провадження № 2/638/1368/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Резніка І.П.,

представника позивача Комова О.Г.,

представника АТ КБ «Приватбанк» - Захарова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», Акціонерного товариства «Комерційний банк "ПриватБанк», в якому просить:

- визнати інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів: дата видачі кредиту- 05.08.2008 року; сума кредиту- 20000 доларів США; поточна заборгованість - «- 1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до - 05.08.2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07.09.2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; загальна поточна заборгованість 41 542,84 грн.», у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (), недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» () виключити (видалити) інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту-кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту-05.08.2008 року; сума кредиту - 20000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «- 1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до - 05.08.2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07.09.2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті- NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; - загальна поточна заборгованість 41 542 грн.», у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» ();

- визнати дії Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (Код ) неправомірними щодо передачі недостовірної інформації, та такої, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, наданої всупереч положенням п.п.1,2 ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23 червня 2002 року № 2704-IV, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (), для формування кредитної історії про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту-кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту-05.08.2008 року; сума кредиту - 20000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «-1507.36»; валюта -USD; термін кредиту до - 05.08.2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07.09.2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті-NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; - загальна поточна заборгованість 41 542 грн.»;

- зобов`язати Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" (Код ) спростувати й видалити інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), у розмірі 1507.36 (одна тисяча п`ятсот вісім доларів США).

В обґрунтування позову зазначено, що 05.08.2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки за кредитним договором №120/А-08 від 05.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ «ПриватБанк».

У подальшому, позивач звернулась до банку з метою отримання кредиту, проте Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено у видачі кредиту з причини того, що ОСОБА_1 знаходиться в «чорному списку» кредитної історії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" у зв`язку з наявною заборгованістю, яка виникла із зобов`язань за договором поруки від 05.08.2008.

Позивач вказує, що дії банку є необґрунтованими, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 за договором поруки припинені у 2015 році у зв`язку з припиненням самої поруки.

Також ОСОБА_1 зазначає, що банком, всупереч положенням Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передано її персональні дані до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» без надання на це згоди.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.08.2023 позов залишено без руху.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Тією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» належним чином завірений документ, а саме підписану ОСОБА_1 заяву до договору Умов та Правил надання банківських послуг, що була складена при підписанні договору поруки від 05.08.2008 року(за кредитним договором №120/А-08 від 05.08.2008 року).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2023 задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ КБ «Приватбанк»:

-кредитний договір № 120/А-08 від 05.08.2008 року;

-договір поруки від 05.08.2008 року;

-договір застави автотранспорту від 05.08.2008 року;

-акт прийому-передачі автотранспорту (застави) за кредитним договором № 120/А-08 від 05.08.2008 року.

-інші наявні додатки до договору поруки від 05.08.2008 року і додатки до кредитного договору № 120/А-08 від 05.08.2008 року про погашення загальної поточної заборгованості за нарахованими відсотками і неустойкою (за їх наявності/ відсутності), про виконання зобов`язань та/або їх припинення ОСОБА_1 з погашення відповідної заборгованості (або її відсутності) за даними договорами.

19.10.2023 від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено наступне.

1. АТ КБ «ПриватБанк» не є належним Відповідачем по справі, оскільки банк жодним чином не порушував прав та охоронюваних законом інтересів Позивача.

2. Пунктом 8.4 кредитного договору № 120/А08 укладеного між ОСОБА_2 і ЗАТ КБ "ПриватБанк" 05.08.2008р., сторонами передбачено можливість передачі даних про кредитну угоду і зміни до неї, у т.ч. суми зобов`язання за цим договором, дати виникнення прострочення зобов`язання, його розмір і стадія погашення, до бюро кредитних історій відповідно до діючого законодавства.

АТ «КБ «ПриватБанк» надав інформацію про те, що кредит, за яким ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) виступила поручителем, є непогашеним. Позивачкою зазначена обставина не спростована. Жодного доказу на підтвердження того, що наявна в УБКІ інформація щодо заборгованості за кредитним договором № 120/А08 від 05.08.2008р. є недостовірною, Позивачкою не надано.

Виходячи з вищенаведеного, банк робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення вимог про вилучення інформації, зокрема і з тієї підстави, що Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного договору і тільки зі спливом цього строку вилучає вказану інформацію.

Перевіряючи доводи про те, що порука за кредитним договором № 120/А08 від 05.08.2008р. є припиненою, банк звертає увагу, що Позивачкою не надано суду достовірних та належних доказів на підтвердження цієї обставини. Також, у межах заявлених позовних вимог у цій справі, неможливо зробити висновок про визнання поруки ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) припиненою, оскільки Позивачкою такі вимоги не заявлялися, а позовні вимоги заявлені щодо визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, а саме вилучити інформацію, яка нічим не спростована.

23.10.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зокрема зазначено, що передана банком до УБКІ інформація про прострочення зобов`язання є недостовірною, чим спростовується твердження банку про відсутність з його боку порушеного права позивача.

13.11 2023 від АТ КБ «Приватбанк» надійшли витребувані судом документи разом з письмовими поясненнями.

13.11 2023 від ТОВ «Українське бюро кредитних історій» надійшли письмові пояснення по справі.

05.08.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», а в подальшому акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 (Позичальник) укладений кредитний договір №120/А-08.

Відповідно до п.1.1 договору у рамках програми мікрокредитування, при наявності вільних коштів, банк зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді строкового кредиту з лімітом кредитування 20 000,00доларів США на термін і на умовах, передбачених у даному договорі, а позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно цього договору в повному обсязі.

Пунктом 1.3 договору визначено, що термін повернення кредиту 05 серпня 2013. Зазначений термін може бути змінений згідно п.п. 2.3.3, 2.4.1 даного договору.

Розділом 3 договору обумовлено, що виконання зобов`язань позичальника за даним договором забезпечується договором застави автотранспорту, що належить ОСОБА_4 та договором поруки ОСОБА_5 .

Додатком 1 до договору сторонами узгоджено графік погашення кредиту і відсотків, а саме з 05.09.2008 по 05.08.2013.

На виконання розділу 3 договору кредиту від 05.08.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (Кредитор) та ОСОБА_5 (Поручитель) укладено договір поруки.

Згідно п.1 договору предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 05.08.2008, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 20 000,00 доларів США, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту у строк до 05.08.2013.

Поручитель відповідає перед кредитором за невиконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2 договору).

У випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1 договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання (п.5 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п.11 договору).

Порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п.12 договору).

Також, 05.08.2008 між ОСОБА_4 (Заставодавець) та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір застави автотранспорту - автомобіля марки BMW 525, кузов № НОМЕР_1 , Д.Н.З. НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.07.2010.

24.09.2010 року було складено акт прийняття автомобіля у ОСОБА_4 , а автомобіль, як предмет застави, передано ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення зобов`язання і його виконання.

Згідно витягу з сайту Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», за заявою АТ КБ «Приватбанк» 07.09.2020 внесено інформацію про те, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 1 507,36 доларів США за кредитним договором від 05.08.2008.

Предметом спору є наявність інформації у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08) у кредитній історії ОСОБА_1 та факт передачі банком вказаної інформації товариству.

Щодо чинності договору поруки від 05.08.2008.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України є порука.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначає, що Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею

зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить

вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 1.3 кредитного договору від 05.08.2008 визначено термін повернення кредиту - 05.08.2013.

Згідно пункту 12 договору поруки, укладеного 05.08.2008, порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Враховуючи узгоджений в кредитному договорі термін повернення кредиту, а також узгоджений порядок припинення поруки за кредитним договором, договір поруки, укладений 05.08.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» як кредитором та ОСОБА_5 як поручителем, мав припинити свою дію у серпні 2018.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.07.2010.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2015 року у справі № 2018/2-2882/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , треті особи: ПАТ КБ «Приват Банк», ВАТ «Універсал Банк», ВАТ «Уні Кредит Банк», ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в силу Закону, а саме ст.ст.1261, 1268, 1269 ЦК України є спадкоємцями ОСОБА_2 , які прийняли спадщину після його смерті.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.523 Цивільного кодексу України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Згідно висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 570/3891/14 від 04 липня 2023 року у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України).

За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.

Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем).

У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими.

В матеріалах справи відсутні докази отримання банком від ОСОБА_7 як поручителя померлого чоловіка згоди на забезпечення виконання зобов`язання новими боржниками, у зв`язку з чим, відповідно до положень частини першої статті 523 ЦК України, договір поруки, укладений 05.08.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» як кредитором та ОСОБА_5 як поручителем, припинив свою дію 24.07.2010.

Щодо правомірності передачі Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» інформації про заборгованості за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08) відносно ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій».

Як встановлено у судовому засіданні, датою передачі інформації від АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» є 07.09.2020.

АТ КБ «Приватбанк» у якості доказу надання ОСОБА_1 згоди на передачу інформації про кредитну історію до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» надає копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг надання позивачем згоди на передачу інформації про кредитну історію у ОСОБА_8 , підписаної останньою 26.12.2017 та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Суд звертає увагу, що надана банком копія анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послу не підписана представником банку, а копія витягу з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису позивача.

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_5 приєдналась до умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет. Також в заяві зазначено, що підписанням цієї заяви ОСОБА_5 , надає ПАТ КБ «Приватбанк» дозвіл на обробку і використання її персональних даних, у тому числі конференційної інформації, а також їх передачу третім особам у порядку, визначеному чинним законодавством та умовами та правилами.

Відповідно до п. 1.1.7.22 Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк" (витяг додається), Клієнт, відповідно до Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій», Закону України «Про захист персональних даних» з метою формування його кредитної історії дає згоду на збір, зберігання, використання, поширення інформації про себе в ТОВ «Українське бюро кредитних історій » (далі - Бюро), а також на передачу/отримання Банком/іншими суб`єктами господарювання, з якими Клієнт уклав кредитні правочини, у/від Бюро такої інформації. Факт згоди Клієнта підтверджується підписанням Заяви або іншого документа, який свідчить про приєднання Клієнта до дійсних Умов та Правил надання банківських послуг.

Окрім того, АТ КБ «Приватбанк» у відзиві послався на п.8.4 кредитного договору № 120/А08, яким передбачено можливість передачі даних про кредитну угоду і зміни до неї, у т.ч. суми зобов`язання за цим договором, дати виникнення прострочення зобов`язання, його розмір і стадія погашення, до бюро кредитних історій відповідно до діючого законодавства.

Так, згідно п.8.4 кредитного договору №120/А-08 від 05.08.2008 позичальник дає банку згоду на збір, збереження, використання і розповсюдження інформації про себе в бюро кредитних історій відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», відносини у сфері формування та обігу кредитних історій регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також виданими на виконання цього Закону іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію.

Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», Бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Суд не приймає до уваги у якості доказу надання ОСОБА_1 згоди на передачу інформації про кредитну історію до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 26.12.2017, а також відповідний витяг з Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказана заява підписана лише ОСОБА_5 (підпис працівника банку відсутній) та більш ніж через дев`ять років після укладення договору поруки.

При розгляді спору суд враховує і висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, та не приймає до уваги посилання банку на заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 під час підписання анкети-заяви, оскільки матеріали справи не містять підтверджень що саме ці Правила розуміла позивач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також у вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», Бюро вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними.

Враховуючи, що на момент передачі Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» інформації про заборгованості за договором поруки від 05.08.2008 року, вказаний договір поруки припинив свою дію, а також відсутність доказів надання ОСОБА_1 письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про неї, передача АТ КБ «Приватбанк» інформації про кредитну історію ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» не ґрунтується на законі.

Разом з тим, позивачем заявлена вимога, зокрема, про зобов`язання АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» спростувати інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), у розмірі 1507.36 доларів США.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (частини четверта, сьома статті 277 ЦК України).

Згідно позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду у справі № 757/9133/18-ц від 24 грудня 2021 року під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Враховуючи те, що передача інформації банком до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відбулось на виконання вимог Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», вона не може вважатись поширеною в розумінні вищенаведеної позиції, у зв`язку з чим вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Посилання банку на п.8.4 кредитного договору судом до уваги не приймається, оскільки вказаний пункт регулює взаємовідносини між позичальником та банком за кредитним договором, у той час як позивач не є позичальником за вказаним договором а є поручителем за договором поруки.

Заперечення банку про те, що він жодним чином не порушував прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, спростовуються висновками суду.

Непогашення заборгованості за кредитним договором не впливає на висновки суду щодо припинення поруки.

Також, позивачем заявлено до стягнення 12 000,00грн. на відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 вказаного Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, представником позивача суду надано: копію договору про надання правничої допомоги №0105/23-ПД-01 від 01.05.2023; додаткову угоду до договору №0105/23-ПД-01 від 01.05.2023 про надання правової (правничої) допомоги від 12.06.2023.

Згідно вказаної додаткової угоди, сторонами визначено обсяг та зміст правової допомоги, а також розмір гонорару за правову допомогу.

Опис робіт складається з наступного:

-юридична консультація клієнта щодо судового розгляду справи;

-правовий аналіз представлених клієнтом документів, підготовка доказів, виготовлення копій документів;

-складення цивільного позову;

-підготовка та направлення запитів;

-підготовка заперечень на відзиви, а також представництво право та інтересів клієнта під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Як вже зазначалось, відповідно до п.2 ч.1 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду що КАС України від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зроблено висновок, що у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, з урахуванням поданих доказів, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19)

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, заперечення відповідача щодо стягнення таких витрат, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на користь позивача по 5000,00грн. на відшкодування витрати на професійну правничу допомогу з кожного.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 81, 141, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Визнати інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту - кредитний договір на поповнення обігових коштів: дата видачі кредиту- 05.08.2008 року; сума кредиту- 20000 доларів США; поточна заборгованість - «- 1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до - 05.08.2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07.09.2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті - NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; загальна поточна заборгованість 41 542,84 грн.», у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (), недостовірною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» () виключити (видалити) інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту-кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту-05.08.2008 року; сума кредиту - 20000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «- 1507.36»; валюта - USD; термін кредиту до - 05.08.2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07.09.2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті- NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; - загальна поточна заборгованість 41 542 грн.», у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» ().

Визнати дії Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (Код ) неправомірними щодо передачі недостовірної інформації, та такої, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, наданої всупереч положенням п.п.1,2 ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23 червня 2002 року № 2704-IV, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (), для формування кредитної історії про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), яка міститься у кредитній історії ОСОБА_1 , а саме «поручитель, інформація за договором (6648771); тип кредиту-кредитний договір на поповнення обігових коштів; дата видачі кредиту-05.08.2008 року; сума кредиту - 20000 доларів США (USD); поточна заборгованість - «-1507.36»; валюта -USD; термін кредиту до - 05.08.2013 року; кредит відкритий; дата оновлення - 07.09.2020 року; вид забезпечення-кілька видів забезпечення; вартість забезпечення в базовій валюті-NA; донор інформації - ПриватБанк; історія погашення -; - загальна поточна заборгованість 41 542 грн.».

Зобов`язати Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" (Код ) видалити інформацію про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 року (за кредитним договором № 120/А-08), у розмірі 1507.36 (одна тисяча п`ятсот вісім доларів США).

В частині позовних вимог до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» щодо спростування інформації про заборгованість за договором поруки від 05.08.2008 відмовити.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (Код ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) по 5 000,00грн. на відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги, з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 22.01.2024 року.

Суддя Р.О. Агапов