ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1460/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/162/24 Категорія: 351000000 Лазаренка В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І.,Василенко Л.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 (повний текст складено 08.05.2024, суддя в суді першої інстанції Лазаренко В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, яким просила визнати такими, що не підлягають виконанню:

- виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., вчинений 25.08.2021 (реєстровий номер 5671), про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів у розмірі 36200,41 грн.;

- виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинений 30.09.2021 (реєстровий номер 31093), про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів у розмірі 20233,90 грн.;

- виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинений 30.09.2021 (реєстровий номер 31094), про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів у розмірі 14790,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження № 66890612 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №5671 від 25.08.2021. Також 11.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження №67115734 про примусове виконання виконавчого напису № 31093 від 30.09.2021 та виконавче провадження № ВП 67115523 про примусове виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса № 31094 від 30.09.2021.

Зазначила, що виконавчі написи вчинені без її повідомлення про наявність боргу, що позбавило позивача можливості подати заперечення щодо вчинення виконавчого напису. Ні нотаріуси, ні позикодавець не повідомили її письмово про вчинення виконавчого напису за кредитними договорами.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 позовні вимоги у справі задоволено з підстав того, що нотаріуси при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконалися належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 29.07.2024 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відхилити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що кредитна заборгованість позивача у даній справі є безспірною та банк надав нотаріусам не лише розрахунок заборгованості по кредитному договору, а й виписки по рахунках позичальника, що підтверджують безспірність вимог кредитора.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчі написи на суму меншу тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно постанови від 20.09.2021 серія ВП №66890612 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчих написів нотаріуса про стягнення з боржника позивача ОСОБА_1 , на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 37300,41 грн.

Так за зверненням відповідача 25.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5671, про стягнення з позивача 37300,41 грн.

Крім того, згідно постанови від 11.10.2021 серія ВП № 67115734 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 20233,90 грн.

За зверненням відповідача 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31093, про стягнення з позивача 20233,90 грн.

Також згідно постанови від 11.10.2021 серія ВП № 67115523 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 14790,95 грн.

За зверненням відповідача 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. винесено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31094, про стягнення з позивача 14790,95 грн.

Із вказаних виконавчих написів вбачається, що їх вчинено на підставі ст. ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Позивач зазначає, що оспорювані виконавчі написи є таким, що не підлягають виконанню, оскільки суми заборгованості не є безспірними, у зв`язку з чим було подано позов у цій справі.

Правовідносини між сторонами справи, які ґрунтуються на вказаних фактичних обставинах, мають таку правову регламентацію.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку (наведено у редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису 10.07.2017) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

При цьому в п.2 Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» передбачено, що для одержання відповідного виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Далі, ст.50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм законодавства можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Частиною 4 статті 263 ЦПК встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.

У постанові від 13.10.2021 у справі №554/6777/17-ц ВС зазначив, що чинне законодавство не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, ураховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У даному випадку з матеріалів справи вбачається, що за оспорюваними виконавчими написами нотаріуса з позивача, як боржника, стягується на користь банку заборгованість за кредитним договорами про помилковість розрахунку якої стверджує позивач у позовній заяві, заявляючи, що її було позбавлено можливості заперечити проти вимог банку.

Відтак, є обґрунтовані сумніви щодо того, чи є заборгованість, зазначена у оспорюваних виконавчих написах нотаріуса, безспірною.

Отже висновки суду першої інстанції в даній справі по суті спору є вірними, а посилання скаржника на те, що банк надав нотаріусам не лише розрахунок заборгованості по кредитному договору, а й виписки по рахунках позичальника, що підтверджують безспірність його вимог, мають бути відхилені, так як боржник заперечує щодо правильності обчислення розміру свої кредитної заборгованості, що виключає можливість визнання її безспірною.

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду в цій справі, апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.09. 2024.

Суддя-доповідач

Судді