Провадження № 2/337/1443/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Коваленко В.С.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_5 , який мотивує тим, що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2018. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_7 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.07.2017 і до повноліття сина. 09.03.2019 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 та від сумісного життя ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_9 . Таким чином з часу видачі судового наказу від 03.08.2017 змінилось його сімейне становище та на теперішній час він не має можливості сплачувати аліменти на користь відповідачки у розмірі 1/4 частини заробітку, оскільки на його утриманні перебуває дитина від другого шлюбу донька ОСОБА_10 , яка має захворювання ЦНС та потребує постійного лікування та спеціальних корекційно-розвиткових занять зі спеціалістами. Також на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка останні роки почала дуже хворіти, спостерігається у сімейного лікаря з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст, 3 ст, ДВКВР, цукровий діабет ІІ типу, ср. ступеня важкості, нетоксичний багато вузловий зоб 1 ст (вузли обох долей щ/з), ДДУХ: кили дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1/Вторинний відносний дегенеративний стеноз хребтового каналу в сегментах L4-S1; лівобічний сколіоз 1 ст, дивертикульоз ободової кишки, хронічний геморой. У зв`язку з хворобами мати потребує постійного медикаментозного лікування, потребує матеріальної допомоги з його боку, оскільки розмір її пенсії є незначним.

Також зазначає, що він працює у Комунальному закладі вищої освіти «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР та за період з листопада 2023 по квітень 2024 його середнямісячна заробітна плата за вирахуванням податків складає 16660,80 грн. На користь відповідачки він сплачує аліменти у середньому 4165,20 на місяць.

Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів.

Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

02.07.2024 від відповідачки ОСОБА_4 , інтереси якої представляє адвокат Шершакова М.С., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, зазначивши, що із заробітку позивача щомісячно, в повному обсязі, згідно судового наказу від 03.08.2017 утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по аліментам відсутня, що свідчить про можливість позивача утримувати як неповнолітнього сина, так і неповнолітню доньку. З довідки про доходи позивача вбачається, що на даний час він працевлаштований, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, проте він не надав доказів на підтвердження зміни свого матеріального стану з часу винесення судового наказу від 03.08.2017 (чи був він на той час працевлаштований, який мав заробіток, чи були у нього інші доходи). При цьому, посилаючись на захворювання неповнолітньої доньки, позивач не надає доказів про витрати на лікування доньки, розвиткові заняття з дитиною та їх періодичність та вартість. Також позивачем не надано доказів, що мати дитини ОСОБА_9 не приймає участі в утриманні та вихованні доньки. Щодо посилання позивача на перебування на його утримання матері, зазначає, що мати позивача перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком. Доказів, що вона не має можливості самостійно себе утримувати за рахунок пенсійних виплат, не надано. Також не надано доказів, що окрім позивача відсутні інші особи, які б могли та мали б забезпечувати ОСОБА_11 , зокрема інші повнолітніх діти, чоловік. При цьому неповнолітній син позивача ОСОБА_12 , тимчасово, у зв`язку з загрозою для життя та здоров`я через військову агресії РФ проти України проживає разом із матір`ю у Республіці Польща. Через вимушений переїзд, першочерговими витратами на дитину є придбання курсів з польської мови. Дитина навчається у школі, відвідує репетитора, гуртки, секції. у даному віці потребує кишенькових коштів, придбання одягу, комп`ютерної техніки для навчання, витрат на підтримку здоров`я тощо. Фінансові витрати відповідачки на сина сторін значно перевищують розмір аліментів, встановлених судовим наказом. Зміна сімейного стану позивача, а саме наявності іншої дитини, досягнення матір`ю позивача пенсійного віку, без встановлення підстав неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки у разі задоволення позову це буде суперечити інтересам дитини від першого шлюбу.

В ході підготовчого провадження були вирішені усі клопотання сторін та ухвалою суду від 04.09.2024 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Земцова В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що позивач працює у КЗВО «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, аліменти утримуються з його заробітної плати. Він проживає разом з дружиною та донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Дружина позивача теж працює у КЗВО «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, її дохід невеликий. Донька ОСОБА_10 через наявне у неї захворювання потребує лікування та спеціальних занять зі спеціалістами. Мати позивача проживає окремо, але потребує його догляду та допомоги, оскільки у неї невеликий дохід у вигляді пенсії та вона має ряд захворювань. Інших осіб, які могли б утримувати мати позивача немає. Через вищевикладені обставини позивач не може платити аліменти на утримання сина в раніше визначеному розмірі.

Представник відповідачки - адвокат Шершакова М.С. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить в задоволені позову відмовити повністю. Додатково пояснила, що син сторін через військову агресію РФ проти України наразі проживає у Республіці Польща, навчається у польській школі, але продовжує он-лайн навчання в українській школі, відвідує гуртки та секції. Відповідачка працює у польській школі викладачем. Син потребує матеріальної допомоги з боку батька, зменшення розміру аліментів буде суперечити інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006р. у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява №31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі11.10.2008, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2018 (арк.12).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.13), який після припинення шлюбних відносин сторін залишився проживати разом з матір`ю відповідачкою по справі.

Відповідно до судового наказу, виданого 03.08.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя у справі №337/2629/17, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.07.2017 і до повноліття дитини (арк.14).

09.03.2019 ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.16)

Від цього шлюбу позивач має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.17).

Згідно з консультативним висновком спеціаліста КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР від 27.05.2024, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: органічне ураження ЦНС, синдром пірамідної недостатності, рекомендовано госпіталізацію в неврологічне відділення на обстеження та консультація психіатра (арк.20).

Згідно з Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку №ІРП-85008/2024/515408 від 13.05.2024, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вона виховується у дошкільному підрозділі Запорізької початкової школи «Злагода», потребує занять з практичним психологом, вчителем-логопедом, вчителем-реабілітологом (арк.21-23).

Згідно з характеристикою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підписана 22.07.2024 ОСОБА_13 Бавшиною та надана стороною позивача, дівчинка відвідує корекційно-розвиткові заняття 2 рази на тиждень (батьки сплачують на кожне заняття 250 грн.) в центрі комплексної реабілітації дітей з інвалідністю та дітей, що належать до групи ризику Хортицької національної навчально-реабілітаціїної академії ЗОР з вересня 2023, а також відвідує заняття з психологом й раз на тиждень (арк.90).

Також встановлено, що ОСОБА_3 працює в КЗВО «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, його дохід за період з листопада 2023 по квітень 2024 включно становив 124179,90 грн., з якого утримано ПДФО 22352,40 грн., військовий збір 1862,70 грн., аліменти 24991,21 грн. (арк.15), дохід за травень-червень 2024 становив 44129,38 грн., з яких утримано ПДФО 8237,37 грн., військовий збір 661,93 грн., аліменти 8807,52 грн (арк.104).

Згідно інформації, яка міститься в АСВП, на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з 25.11.2019 перебуває ВП 60691706 виконавчий документ, в якому боржником є ОСОБА_3 , стягувачем ОСОБА_5 (арк.59).

Згідно з наданою Хортицьким ВДВС у м. Запоріжжі інформацією від 09.07.2024, виконавче провадження 60691706 з примусового виконання виконавчого листа №337/2629/17, який виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.07.2017 в до повноліття дитини, було відкрито 25.11.2019, заборгованість по аліментам станом на 01.07.2024 відсутня, переплата по аліментам 7553,18 грн. (арк.77).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_11 (арк.29), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (арк.27-28).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.04.2009, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонеркою за віком (арк.24).

Згідно з довідкою про доходи №190916 від 25.05.2024, ОСОБА_11 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 і отримує пенсію за віком, за період з 01.11.2023 по 30.04.2023 сума пенсії склала 22931,26 грн. (арк.25).

Згідно з довідкою б/н від 25.04.2024, яка видана КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спостерігається у сімейного лікаря з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст, 3 ст, ДВКВР, цукровий діабет ІІ типу, ср. ступеня важкості, нетоксичний багато вузловий зоб 1 ст (вузли обох долей щ/з), ДДУХ: кили дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1/Вторинний відносний дегенеративний стеноз хребтового каналу в сегментах L4-S1; лівобічний сколіоз 1 ст, дивертикульоз ободової кишки, хронічний геморой. Потребує постійного медикаментозного лікування (арк.26).

29.12.2023 відповідачка зареєструвала шлюб з Ґузіана ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та набула прізвище ОСОБА_15 -Ґузіана (арк.92-94).

Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачка ОСОБА_4 та неповнолітній син сторін ОСОБА_12 на даний час проживають у Республіці Польща, з 15.02.2024 дитина відвідує секцію бойових мистецтв (арк.78).

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом цієї норми права, підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального чи сімейного стану. При цьому, зазначені положення закону не виключають як одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів, так і їх самостійне, незалежне одна від одної існування.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ОСОБА_3 обґрунтовує свої вимоги зміною сімейного стану (одруження, народження дитини) та погіршенням матеріального положення через стан здоров`я дитини від другого шлюбу (захворювання ЦНС, потреба постійного лікування, спеціальних корекційно-розвиткових занять зі спеціалістами) та наявність інших утриманців (непрацездатної матері), що в сукупності не дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

В даному випадку доведення підстав для зменшення розміру аліментів покладається в силу вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України на позивача ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 та його представник-адвокат Земцова В.О. в порушення вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, які б достовірно та в достатній мірі підтверджували зміну сімейного та матеріального стану позивача до такого ступеня, який би унеможливлював сплату ним аліментів на утримання неповнолітнього сина у визначеному судом розмірі, і слугували би підставою для зменшення розміру аліментів.

Як встановлено судом, дійсно позивач ОСОБА_3 09.03.2019 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_16 ) та від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_9 .

Однак сам по собі факт укладання батьком дитини нового шлюбу та народження в цьому шлюбі другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.

Разом з тим, жодних належних, допустимих та достовірних доказів того, що у зв`язку з укладанням шлюбу та народженням другої дитини значно погіршилось матеріальне становище позивача, що він вимушений нести додаткові витрати на утримання своєї нової родини, їх розмір, позивачем та його представником суду не надано.

При цьому суд враховує, що вказані обставини (укладання шлюбу, народження дитини) виникли ще у 2019 році (березні та серпні 2019 року), в той час коли судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 було видано 03.08.2017, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів було відкрито 25.11.2019, а до суду з вказаним позовом ОСОБА_3 звернувся у травні 2024 року.

Також позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, якими, зокрема, можуть бути відомості з Державного реєстру платників податків та інших державних баз даних, довідки установ, організацій, на підтвердження наявності/відсутності джерел доходів, їх розміру на час видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

При цьому зі змісту судового наказу, виданого 03.08.2017 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 вбачається, що позивач на час видачі судового наказу був працевлаштований, працював у КВНЗ «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, де і продовжує працювати на даний час.

Середній заробіток позивача за період з листопада 2023 по червень 2024 (включно) складає приблизно 21000,00 грн. (без відрахування ПДФО, військового збору, аліментів).

Аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 стягуються з позивача щомісячно з листопада 2019 року, він заборгованості по аліментам не має, навпаки має переплату.

Також як повідомив представник позивача під час судового розгляду, дружина позивача - ОСОБА_16 на даний час теж працює у КВНЗ «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗОР, отримує заробітну плату. Доказів про розмір її доходів суду не надано.

Отже, як вплинула зміна сімейного стану позивача (одруження, народження дитини) на його матеріальний стан, що це призвело до його погіршення та вплинуло на можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у вже визначеному розмірі, позивачем в достатньому обсязі не обґрунтовано.

Щодо стану здоров`я малолітньої доньки позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то дійсно згідно з наданими позивачем документами дитина має діагноз: органічне ураження ЦНС, синдром пірамідної недостатності, виховується у дошкільному підрозділі Запорізької початкової школи «Злагода», потребує занять з практичним психологом, вчителем-логопедом, вчителем-реабілітологом.

Однак суд вважає, що позивач та його представник не довели, яким чином ця обставина впливає на неспроможність позивача сплачувати аліменти на користь відповідачки в раніше визначеному розмірі.

Як встановлено судом з наданої позивачем медичної документації (консультативного висновку спеціаліста), в ній міститься інформація про необхідність госпіталізації дитини для обстеження, проте матеріали справи інформації про таку госпіталізацію, амбулаторне або стаціонарне лікування дитини не містять. Також відсутня інформація про лікувальні рекомендації та необхідність у зв`язку з цим здійснення витрат на медикаментозне лікування (придбання медикаментів). Доказів щодо розміру таких витрат на момент вирішення цього спору позивач та його представник суду не надали.

Щодо витрат позивача на спеціальні корекційно-розвиткові заняття доньки зі спеціалістами, то на підтвердження їх розміру та понесення стороною позивача також не надано належних та допустимих доказів.

Характеристика дитини ОСОБА_9 від 22.07.2024, яка підписана ОСОБА_17 як дефектологом, та яка надана стороною позивача на підтвердження розміру витрат на зайняття доньки зі спеціалістами, не є належним доказом вищевказаних обставин, оскільки з неї неможливо достовірно встановити особу, яка склала цю характеристику, як спеціаліста. Вказана характеристика не містить ні назви установи чи закладу, спеціалістом якої є її автор, ні інформації про її компетенцію, ні джерела походження характеризуючих даних дитини та розміру сплати батьками коштів за відвідування корекційно-розвиткових занять.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Посилання позивача та його представника на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, суд відхиляє у зв`язку з тим, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу через те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків тощо.

В цій справі позивач та його представник не надали суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача та проживає окремо від позивача, за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги саме від позивача, в т.ч. матеріальної, і що позивач дійсно надає їй таку допомогу.

Доказів на підтвердження необхідності здійснення витрат на лікування матері, недостатності для цього її власних доходів (як встановлено судом вона отримує пенсію в розмірі близька 4000,00 грн.) і відповідно потреби в сторонній матеріальній допомозі, відсутності інших осіб, крім позивача, які б могли надавати таку допомогу, позивач та його представник суду також не надали.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, це не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться.

Суд вважає, що сплата позивачем аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку щомісячно є необхідним та достатнім для забезпечення мінімальних потреб дитини та її гармонійного розвитку, враховуючи, що дитина дорослішає, витрати на її утримання зростають, як і загальний рівень споживчих цін. Крім того, через військову агресію РФ проти України син позивача перебуває за межами України, проживає у Республіці Польща, що теж потребує певних витрат, забезпечення яких в силу положень діючого законодавства покладається на батьків. При цьому, інтереси неповнолітньої дитини превалюють над інтересами батьків.

За таких обставин, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд не знаходить підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_3 на користь відповідачки ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 24 вересня 2024 року.

Суддя М.В Сидорова