Справа № 523/8781/21
Провадження №2/523/3815/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторія Костянтинівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Форманюк О.М., з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила, з урахуванням збільшених позовних вимог ( а.с.195, Том 1):

- встановити факт прийняття спадкового майна, що складається з 1/2 частини 11/40 частин домоволодіння, що складається з 2 житлових будинків з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , автомобілю, гаражу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) право власності на частину спадкового майна за законом, що складається з 1/2 частини 11/40 частин домоволодіння, що складається з 2 житлових будинків з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 частини автомобіля, 1/2 частини гаражу, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом серії НРВ 933545, видане 07.06.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторією Костянтинівною та зареєстрованим за № 761 на ім`я відповідача ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 ) на 11/40 часток домоволодіння під АДРЕСА_1 , загальною площею 114,3 кв. м.;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав в Спадковому реєстрі № 67778193, припинивши право власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на 11/40 часток домоволодіння під АДРЕСА_1 , загальною площею 114,3 кв. м.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі (за подачу позову 1861 грн. та забезпечення позову 454 грн. та правова допомога адвоката-25000 грн.).

Позовна заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1995 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів право власності на 11/20 частин домоволодіння, що складається з 2 житлових будинків з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в рівних частинах кожному.

Позивач є донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадкова справа не заводилась, так як після смерті ОСОБА_4 , позивач разом із сестрою ОСОБА_6 та вітчимом ОСОБА_5 прийняли спадщину, оскільки фактично з нею мешкали.

Позивач зазначає, що оскільки мав місце факт фактичного прийняття спадщини, вона домовилась з матір`ю відповідача- ОСОБА_6 не оформлювати документи за життя їх вітчима і зробити це в наступному, поділивши будинок та все майно, що залишиться, навпіл.

Однак, сталося так, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадкова справа після смерті заведена у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторії Костянтинівни за заявою доньки померлої відповідача по справі ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадкова справа після смерті заведена у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторії Костянтинівни.

Свідоцтв про право власності на спадщину за законом на видавалось.

25.01.2021 року позивач проінформувала заявою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., у якої заведені спадкові справи про фактичне прийняття своєї частини спадщини. Проте, нотаріус усно повідомила позивачу, що їй необхідно буде у судовому порядку захищати свої право на спадщину.

Посилаючись на те, що позивач у 2012 році фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки мешкала за місцем відкриття спадщини, змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву ОСОБА_2 в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що позивач безпідставно просить визнати за нею право власності на частини від 11/40 частин домоволодіння, при цьому, навмисне претендує і на належні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 частини, які вони прийняли після смерті ОСОБА_4 . Навіть при доведеності позивачем факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 , доля позивача склала б не 1/2, а 1/3 частини. Відповідач зазначила, що позивач з 1976 року за адресою: АДРЕСА_1 , не проживала, в тому числі в на дату смерті ОСОБА_4 . Щодо автомобіля відповідач вказала, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частини автомобіля безпідставні, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 21.02.2019 року, тобто через 7 років після смерті його дружин і матері позивача та не належав її на день смерті. Відносно гаража, зазначила, що за ОСОБА_5 рахується тільки машино місце (а.с.221-224, Том 1).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судовому засіданні 21 березня 2024 року пояснила, що її матір ОСОБА_4 з 2011 року хворіла. Вона протягом року жила на дві сім`ї, їздила додому. У неї були ключі від будинку за адресою: АДРЕСА_1 , документи. Після смерті матері вона з сестрою ОСОБА_6 домовилися, що після смерті вітчима ОСОБА_5 поділять спадщину навпіл. Однак, донька сестри ОСОБА_6 ОСОБА_2 оформила всю спадщину на себе. Стверджувала, що гараж належить їй, однак документи на нього відсутні. Документи на автомобіль теж відсутні, так як останній був зареєстрований на вітчима ОСОБА_5 .

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява в якій останній просив справу розглянути у його відсутність, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши учасників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Судом встановлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є доньками ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12-13, 15, 17, 18, 19, 107, Том 1).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є донькою ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_7 (а.с.98,99-100, 101-103, 104, Том 1).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_5 17 жовтня 1987 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , актовий запис № 584,Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (а.с.112, Том 1).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.11.95 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого 13.01.96 Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 2513 на стор. 66 в кн. 164пр, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частинах належить 11/20 частин домоволодіння, що складається з 2-х житлових будинків з надвірними спорудами, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28, Том 1).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (а.с.16, Том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 (а.с.95, Том 1).

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 ( а.с.94, Том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_5 - чоловік ОСОБА_4 (а.с.62, 64 Том 1).

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.61, Том 1).

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Задорожнюк В.К. на звернення ОСОБА_1 від 11 січня 2021 року, щодо заведення спадкової справи після смерті матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , роз`яснила, що згідно даних Спадкового реєстру станом на 19 січня 2021 року (15:31) спадкова справа до майна ОСОБА_4 не заводилась. Документів щодо постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не надано. Строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився (а.с.21, Том 1).

В судовому засіданні допитаний свідок сторони позивача ОСОБА_9 повідомив, що є знайомим позивача. Сім`ю ОСОБА_10 знає майже 24 роки. Сестра позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 проживала разом з матір`ю позивача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 проживала окремо в своїй квартирі в АДРЕСА_3 . Коли захворіла мати позивача, період з 2011 року по 2012 рік, позивач ОСОБА_1 переїхала до матері доглядати. У 2012 році матір позивача померла. Згодом померла і сестра позивача. Знає зі слів, що після смерті матері позивач віддала документи на будинок своєму вітчину ОСОБА_5 . Які саме документи позивач віддала і як документи виявилися у позивача йому невідомо. Після смерті вітчима племінниця відповідач ОСОБА_2 змінила в будинку замки (а.с.136-140, Том 2).

В судовому засіданні свідки сторони відповідача : ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повідомили, що є сусідами сім`ї ОСОБА_5 . Їм відомо, що у ОСОБА_4 була ще одна дочка? крім ОСОБА_6 Знають, що вона інколи до неї приїздила, так як стояв автомобіль, однак останню особисто не бачили. В будинку ОСОБА_4 не бували, спілкувалися на вулиці. Про поділ спадщини нічого не відомо. Свідок ОСОБА_14 повідомив, що бачив ОСОБА_1 лише два рази на похороні у ОСОБА_4 та на похороні у ОСОБА_5 (а.с.148-158, Том 2).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття.

В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість і постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, поскільки постійно проживала з померлою, а також на те що, у неї є документи на будинок, ключі від нього. При цьому відсутність реєстрації не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про прийняття спадщини, так як реєстрація місця проживання не може бути єдиним доказом спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, Верховним Судом у постанові від 28.01.2021 у справі № 910/17743/18.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

Так, судом встановлено, що відповідач категорично заперечує проти позовних вимог, при цьому позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, а саме постійного проживання разом з померлою ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто станом на 18 грудня 2012 року.

Так, надавши оцінку показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд бере до уваги, що вказані свідки є сусідами сім`ї ОСОБА_4 та свідчили про не проживання позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у будь-який час, з власних спостережень.

Крім того, самі лише показання свідка ОСОБА_9 , не є достатніми доказами постійного проживання позивача разом з померлою ОСОБА_4 на час відкриття спадщини (ст. 80 ЦПК України), з урахування всіх обставин справи, та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог. Інші докази, які могли б підтвердити позовні вимоги, в матеріалах справи відсутні. При цьому, позивачем не повідомлено суд про наявність в неї складнощів в отриманні доказів на підтвердження обставин викладених у позові. Клопотань про витребування будь-яких доказів до суду не надходило.

Наявність у позивача ОСОБА_1 документів та ключів від будинку не є доказами постійного проживання позивача разом з матір`ю на час відкриття спадщини.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли у своїй сукупності свідчити про наявність обставин, які входять до предмету доказування в даному випадку. Надані позивачем докази не доводять в достатній мірі всієї сукупності обставин, необхідних для надання їй права бути спадкоємцем ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 1268 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Таким чином, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, суд вважає позовні вимоги є не обґрунтованими та не доведеними належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак у задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини слід відмовити.

Стосовно визнання за ОСОБА_1 права власності на частину спадкового майна за законом, що складається з 1/2 частини 11/40 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 частини автомобіля, 1/2 частини гаражу, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавання недійсним та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРВ 933545, скасування рішення про державну реєстрацію прав в Спадковому реєстрі, то суд вважає, що вказані позовні вимоги є похідними від основної вимоги, яка є недоведеною.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак через те, що позивач просить покласти судовий збір на неї, суд вважає не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5,6, 258-262, 268,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторія Костянтинівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.08.2024 року .

Суддя: