Провадження №2/523/5179/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

представниці позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

29 липня 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Дідик С.В., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання за нею права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що за життя її батько ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я позивачки, в тому числі і на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке належало йому на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2008 року та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2008 року у справі № 2-4332/08 та зареєстровано за ним у КП «ОМБТІ та РОН». Після смерті батька позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лавренко Лілії Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено через помилку в реєстраційному номері облікової картки платника податків, вказаному у заповіті. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 02 березня 2021 року у справі № 523/15579/19 встановлено факт належності ОСОБА_2 заповіту. Однак, оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у позасудовому порядку наразі неможливо, оскільки через введення військового стану в Україні приватний нотаріус Лавренко Л.А. виїхала за межі України, передати спадкову справу стосовно майна її батька іншому нотаріусу неможливо через відсутність такої процедури, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду за захистом свої прав.

02 серпня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26 серпня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивачки адвокат Дідик С.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Одеська міська рада участь свого представника у судове засідання не забезпечила, про слухання справи була повідомлена належним чином шляхом отримання судової повістки у електронному кабінеті користувача підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд зі згоди представниці позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представницю позивачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.1984 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 .

05 жовтня 2007 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис № 854, та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

За життя ІНФОРМАЦІЯ_4 батько заявниці - ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровим Ю.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1176.

За заповітом ОСОБА_3 все належне йому майно, де б воно не було та з чого воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право, в тому числі грошові кошти, що знаходяться в вкладах або на рахунках в банківських (фінансових) установах, заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 9479.

Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку зазначеного в технічному паспорті під літерою "А", загальною площею -92,3 кв.м, прибудови під літерою "А-2", загальною площею - 37,5 кв.м, літньої кухні під літерою "Б", сараю під літерою "Е", навісу під літерою "Ж","И", вбиральні під літерою "З", під №1-4 огорожі, №1-2 - мостіння.

Право власності на домоволодіння належало спадкодавцю на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2008 року ухваленого у справі № 2-4332/08 за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності.

18 листопада 2008 року право власності на спірний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_3 . КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за № 42944 в книзі: 294-176.

17 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лавренко Лілії Анатоліївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі якої заведена спадкова справа № 2/2015 щодо майна померлого ОСОБА_3 .

Однак, 20 травня 2015 року позивачка отримала відмову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лавренко Л.А. у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через виявлені розбіжності вказаного в заповіті РНОКПП спадкоємця ОСОБА_2 , що суперечить інформації власника РНОКПП, який містить інформацію про громадянина України, а саме дати народження власника ідентифікаційного номера, статті власника ідентифікаційного номера, а також існування саме такої комбінації індивідуального податкового номера в Україні.

А саме, в оригіналі заповіту, наданого для оформлення спадщини, зазначено РНОКПП ОСОБА_2 НОМЕР_3 , а в наданому оригіналі дублікату картки, виданої ДПІ Суворовського району м. Одеси від 23.01.2008 про одержання ідентифікаційного номера, зазначено НОМЕР_5 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року у справі № 523/15579/19 за заявою ОСОБА_2 встановлено що вона є єдиним спадкоємцем після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено факт належності їй заповіту, який посвідчений 29 травня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровим Ю.М. та зареєстрований у реєстрі № 1476.

Однак, оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у позасудовому порядку наразі позивачка не може, так як через введення військового стану в Україні приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лавренко Л.А. на початку 2022 року виїхала за межі України.

На заяву позивачки від 21 травня 2024 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18 червня 2024 року повідомило про відсутність підстав для передачі спадкової справи № 2/2015, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лавренко Л.А. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 іншому нотаріусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

За нормами ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Аналізуючи вказані норми та встановлені обставини, ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 однак через перебування нотаріуса за межами України і відсутність належного законодавчого врегулювання процедури передачі спадкової справи іншому нотаріусу, враховуючи введення військового стану в Україні, позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивачки є обгрунтованою, оскільки через наявність перешкод вона вимушена звернутися за захистом до суду, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 18 вересня 2024 р.