ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9067/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дружину та неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року надійшла до суду позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дружину та неповнолітніх дітей.

Позивач зазначила, що з 21.08.2019 перебуває у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1520.

В шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем погіршились, вони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Виникли непорозуміння, що фактично призвели до припинення шлюбних відносин.

Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Крім того, зважаючи на те, що з відповідачем не досягнуто згоди про утримання дітей, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 з усіх видів доходів відповідача та аліменти на утримання дружини до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку в розмірі з усіх видів доходів.

Ухвалою суду від 22.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 21.08.2019, що зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1520.

В шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає Позивач, сімейні відносини з відповідачем погіршились. Стверджує, що вони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Виникли непорозуміння, що фактично призвели до припинення шлюбних відносин.

Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, зокрема, відносин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відсутність заперечень з боку відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім`ю не можливо. Відповідач не надав заперечень на позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу є такими, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення аліментів слід зазначити наступне.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 21.08.2019 перебуває у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1520.

В шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів позивач вказує, що згоди по утриманню дітей між подружжям не досягнуто просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 з усіх видів доходів відповідача та аліменти на утримання дружини до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку в розмірі з усіх видів доходів відповідача.

Відповідач при визначенні розміру аліментів відзив на позов не надав.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2024, що буде достатнім для матеріального забезпечення дітей.

Відповідно до змісту ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їхньою дитиною трирічного віку.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке.

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Позивач вказує, що згоди по утриманню дружини з відповідачем не досягнуто. Відзив на позов відповідач не надав.

Суд вважає що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дружину у розмірі 1/6 з усіх видів доходів відповідача щомісячно, такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін, обставини справи.

Тому суд вважає, що необхідно задовольнити позов частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача.

На підставі ст.ст.80,84,182,183,191,199,200,201 СК України, керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-78,88, 258-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дружину та неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 21.08.2019 Дарницьким районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1520.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір за позовними вимогами про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.08.2024, до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.08.2024 до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2024

Суддя Комаревцева Л.В.