Справа №464/6467/24
пр № 2/464/1958/24
У Х В А Л А

25 вересня 2024 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 23.09.2024 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю, а також просить в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме 2/3 квартири АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на 1/3 частину зазначеної квартири.

Оглянувши матеріали позовної заяви, вважаю, що таку слід скерувати до Франківського районного суду м.Львова за підсудністю, з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачена виключна підсудність позовів, які виникають із приводу нерухомого майна.

Положеннями ст. 181 ЦК України визначено, що до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 по справі № 911/9390/18 щодо територіальної юрисдикції (підсудності) зроблено такі висновки.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ЦПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 просить визнати 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю, а також здійснити поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме 2/3 квартири АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Франківського району м.Львова.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, тому не підсудний Сихівському районному суду м.Львова, з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність.

Згідно п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суд зобов`язаний передати справу на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Враховуючи викладене, оглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про передачу даної справи за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 258, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

цивільну справу №464/6467/24 (пров.№2/464/1958/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передати за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК