Справа № 513/106/24
Провадження № 2/513/258/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про тлумачення заповіту,

У С Т А Н О В И В:

в січні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вельчева Н.В. звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в якому просить:

розтлумачити заповіт від 11 вересня 2008 року, складений ОСОБА_5 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївка-Новоросійської сільської ради народних депутатів Саратського району Одеської області Сербенюк Г.О. за реєстровим номером № 10 таким чином, що ОСОБА_5 заповіла на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,2807 га, кадастровий номер :01:001:0190, розташованої на території Миколаївка-Новоросійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 040194 від 05 грудня 2000 року.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку площею 5,2807 га, кадастровий номер :01:001:0190, розташовану на території Миколаївка-Новоросійської сільської ради Білгород-Дністровського району (за межами населеного пункту) Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 040194, виданого 05 грудня 2000 року.

11 вересня 2008 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївка-Новоросійської сільської ради народних депутатів Саратського району Одеської області Сербенюк Г.О. та зареєстрований в реєстрі за № 10, яким призначила спадкоємцем належного їй майна, що складається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 040194, ОСОБА_6 .

При зверненні до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заповіт не належним чином оформлений, а саме заповідається державний акт, а не майно.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 26).

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 92).

Позивач та його представник адвокат Вельчева Н.М., належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.98).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти тлумачення заповіту, оскільки заповіт складений не належним чином (а.с. 86, 99).

Дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до копії паспорту НОМЕР_1 , виданого 05 грудня 2005 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Миколаївка-Новоросійська Саратського району Одеської області (а.с.10).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 вересня 1988 року Миколаївка-Новоросійською сільською радою Одеської області, вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 9).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 13 грудня 2023 року встановлено факт, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 48-50).

На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 040194, виданого 05 грудня 2000 року на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання М-Новоросійської сільської Ради народних депутатів від 8 вересня 2000 року № 80-ХХІІІ, ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 5,28 га, розташована на території Миколаївка-Новоросійської сільської ради Саратського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0190 (а.с.15-16).

Витяг з Державного земельного кадастру підтверджує, що земельна ділянка площею 5,2807 га, з кадастровим номером :01:001:0190, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 згідно з державним актом від 05.12.2000 IV-ОД № 040194, який видано на підставі рішення 15 сесії ХХІІІ скликання Миколаївка-Новоросіської сільської ради від 8 вересня 2000 року № 80-ХХІІІ.(а.с.16-18).

11 вересня 2008 року секретарем виконавчого комітету Миколаївка-Новоросійської сільської ради Саратського району Одеської області, за реєстровим № 10, був посвідчений заповіт ОСОБА_5 , яким вона призначила спадкоємцем належного їй майна, що складається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 040194, ОСОБА_6 (а.с.12).

Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.13).

Крім того, 12 квітня 2021 року секретарем Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, за реєстровим № 1, був посвідчений ще один заповіт ОСОБА_5 , яким вона зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 0,20 га кадастровий номер :01:001:0108, земельну ділянку площею 0,32 га кадастровий номер :01:001:0116, земельну ділянку площею 5,33331 га кадастровий номер :01:002:0411 заповіла ОСОБА_2 , 1964 року народження (а.с.46). Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.36-37).

ОСОБА_5 до дня своєї смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На момент смерті разом з нею був зареєстрований зять ОСОБА_8 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20 квітня 2023 року (а.с.5).

11 травня 2023 року за заявою ОСОБА_3 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 № 119/2023. В заяві ОСОБА_3 зазначила, що вона є спадкоємцем за законом.

12 травня 2023 року до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. надійшли заяви про прийняття спадщини за заповітами після смерті ОСОБА_5 від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

02 лютого 2024 року ОСОБА_2 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,20 га кадастровий номер :01:001:0108, земельну ділянку площею 0,32 га кадастровий номер :01:001:0116, земельну ділянку площею 5,33331 га кадастровий номер :01:002:0411, реєстрові номери 433, 434, 435. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 34-83).

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 07 листопада 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заповіт не належним чином оформлений, з тексту заповіту не можливо встановити склад спадщини, оскільки в заповіті заповідається державний акт, а не земельна ділянка ( а.с.14).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до частини першої статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (частини перша та друга статті 1234 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

З огляду на зазначене, заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст.1256 ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст.213 ЦК.

Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Згідно із статтею 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до пункту 2.1 Глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Аналогічні за змістом вимоги до заповіту містяться в абзаці 2 пункту 1.6 Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1298/20036.

Отже, об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений зі слів та словосполучень, що утворюють його текст.

Згідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц убачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При цьому, частина друга статті 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті.

Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне, розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі ОСОБА_5 , яка фактично заповіла позивачу земельну ділянку площею 5,2807 га, кадастровий номер :01:001:0190, яка належало спадкодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту серії ІV-ОД № 040194, виданого 05 грудня 2000 року.

Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з метою реалізації його спадкових прав.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 206, 258 - 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про тлумачення заповіту - задовольнити.

Тлумачити зміст заповіту, складеного 11 вересня 2008 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , посвідчений секретарем Миколаївка-Новоросійської сільської ради Саратського району Одеської області Сербенюк Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 10, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,2807 га, кадастровий номер :01:001:0190, розташовану на території Миколаївка-Новоросійської сільської ради Білгород-Дністровського району (за межами населеного пункту) Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 040194, виданого 05 грудня 2000 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19 квітня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 05 грудня 2005 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Вельчева Наталя Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_6 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 004529 від 27 серпня 2021 року, видане Радою адвокатів Одеської області, АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_7 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 06 червня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт № НОМЕР_9 , виданий 01 лютого 2023 року органом 5116, РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А. І. Бучацька