ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-з/821/66/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №701/1318/23 Категорія:
Доповідач в апеляційній інстанції
17 квітня 2024 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Заболотнього В.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Заболотнього Владислава Михайловича до Держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,
у грудні 2023 року представник позивача звернувся до суду з указаним позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь ОСОБА_1 38 427,23 грн. інфляційних витрат та 3% річних 5 026,59 грн., всього 43 453,82 грн., внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду у справі 701/612/20.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 5 017,58 грн., що становлять 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 05.09.2021 до 15.03.2023 включно та 36 239.24 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченого грошового зобов`язання за той самий період. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з`ясованих обставинах справи без врахування правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, просив скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03.04.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення та рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15.02.2024 в цій справі залишено без змін.

При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу стороною позивача було заявлено про здійснення розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 5000,00 грн. та додано при цьому договір про надання правової допомоги від 04.12.2023 №29/23, укладеного між адвокатом Заболотнім В.М. та ОСОБА_1 , Акт прийому-передачі виконаних згідно договору про надання правової допомоги №29/23 від 04.12.2023 та квитанцію до прибуткового касового ордера від 19.03.2024.

У мотивувальній частині постанови Черкаського апеляційного суду від 03.04.2024 вказано про часткове задоволення клопотання щодо здійснення розподілу судових витрат у справі в суді апеляційної інстанції на суму 1000, 00 грн., проте у резолютивній частині постанови про це не зазначено.

04.04.2024 представник позивача направив апеляційному суду заяву про ухвалення додаткового рішення, якою просив стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та поданого клопотання, апеляційний суд прийшов до такого висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Далі, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що в цій справі заявником обґрунтовано понесення судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 1 000,00 грн., які є співмірними зі складністю справи та обґрунтовуються наданими доказами та про що зроблено висновок у мотивувальній частині постанови Черкаського апеляційного суду від 03.04.2024.

Керуючись ст.ст.141, 270, 368 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

заяву представника ОСОБА_2 адвоката Лісовенка Д.І. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Доповнити резолютивну частину постанови Черкаського апеляційного суду від 03.04.2024 у даній справі вказівкою про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу при апеляційному перегляді справи.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст додаткової постанови складено 17.04.2024.

Суддя-доповідач

Судді