Справа № 133/2073/24
Ухвала

Іменем України

25 вересня 2024 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді СЄЛІНА Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду цивільної справи №133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи №133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, передані на розгляд судді Сєліну Є.В.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 18.09.2024 року, залишено без задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення її недоліків.

23.09.2024 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Сєліна Є.В., підставою для якого є незгода із процесуальними діями та рішеннями головуючого судді, зокрема через безпідставне, на думку заявника, залишення без задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору, через що його фактично було позбавлено права на доступ до суду. В якості інших доводів, ОСОБА_1 посилається на те, що суддя Сєлін Є.В. побічно причетний до даного цивільного позову, оскільки розглядав його скаргу на незаконність дій цього ж органу Національної поліції при пред`явленні йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого він на теперішній час звернувся із позовом про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. Окрім цього, за твердженням ОСОБА_1 , він перебуває у неприязних відносинах із суддею Сєліним Є.В., який володіючи інформацією щодо передісторії притягнення його до кримінальної відповідальності, вже наперед має судження, які унеможливлюють його об`єктивний розгляд цієї справи, що формує стійке відчуття недовіри до цього судді, та може свідчити про його упередженість щодо однієї із сторін /п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України/.

У поданій заяві про відвід судді, ОСОБА_1 просив її розглянути у його відсутність.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Згідно частин сьомої, восьмої, дев`ятої статті 40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Розглянувши подану заяву, зясувавши її доводи, суд приходить до наступних висновків.

Перелік підстав для відводу судді визначений статтями 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно статті 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

За частинами 1, 2 статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення судді від участі у розгляді справи за умови існування обставин, що виключають його участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, оскільки «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається із поданої заяви про відвід, позивач ОСОБА_1 посилається на незгоду із процесуальними діями та рішеннями головуючого судді, зокрема через безпідставне, на думку заявника, залишення без задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору, через що його фактично було позбавлено права на доступ до суду. В якості інших доводів, ОСОБА_1 посилається на те, що суддя Сєлін Є.В. побічно причетний до даного цивільного позову, оскільки розглядав його скаргу на незаконність дій цього ж органу Національної поліції при пред`явленні йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого він на теперішній час звернувся із позовом про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. Окрім цього, за твердженням ОСОБА_1 , він перебуває у неприязних відносинах із суддею Сєліним Є.В., який володіючи інформацією щодо передісторії притягнення його до кримінальної відповідальності, вже наперед має судження, які унеможливлюють його об`єктивний розгляд цієї справи, що формує стійке відчуття недовіри до цього судді, та може свідчити про його упередженість щодо однієї із сторін /п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України/.

Виходячи з викладених обставин, суд находить, що у позивача ОСОБА_1 , який ініціював судовий процес, з`явились певні сумніви щодо неупередженості та безсторонності судді, що не може бути спростовано.

Таким чином, суд вважає, що у ОСОБА_1 , з урахуванням його попередніх звернень до суду, склалась усталена думка щодо упередженості та необ`єктивності судді та про їх негативні наслідки для розгляду справи. Переконати його в зворотному, не відвівши суддю від справи, в даному випадку не можливо.

Однією з процесуальних форм забезпечення об`єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу у визначених законом випадках.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії», рішення від 26 жовтня 1984 року, зробивши у пункті 24 рішення посилання на справу «П`єрсак проти Бельгії», зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

З урахуванням вищевикладеного, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Сєліна Є.В. при розгляді цивільної справи № 133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, а також забезпечення довіри учасників справи, та не допущення того, щоб у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, суд вважає за можливе задовольнити заявлений відвід саме з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 252, 253, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду цивільної справи № 133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації - задовольнити.

Відвести суддю Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Євгена Валерійовича від розгляду цивільної справи № 133/2073/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності і ділової репутації, стягнення (відшкодування) моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації.

Матеріали цивільної справи передати до канцелярії суду, для повторного її автоматизованого розподілу між суддями Калинівського районного суду Вінницької області, у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя