Справа №359/6191/24
Провадження №2-з/359/89/2024
УХВАЛА

25 вересня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шандар М.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представ-ника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання транспортних засобів та земельної ділянки спільною сумісною власністю, а також поділ цього майна,

встановив:

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та просить забезпечити докази шляхом витребування у Державної іпотечної установи копії договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року та інформації про платежі, здійснені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виконання цього договору.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

Інші учасники справи не заявились у судове засідання та не повідомили про своє ставлення до заяви. Як вбачається з ч.3 ст.118 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про забезпечення доказів.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 пред`явив до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.42-46), в якому він просить визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль марки «Daewoo Lanos», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки «Kia Credos», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:006:0411, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району; а також здійснити поділ цього майна шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частку в земельній ділянці та на автомобіль марки «Kia Credos», а за відповідачем права власності на іншу 1/2 частку в земельній ділянці та на автомобіль марки «Daewoo Lanos».

ОСОБА_3 також подала зустрічний позов (а.с.49-59), в якому вона просить визнати спільною сумісною власністю грошові кошти, сплачені нею та ОСОБА_2 у виконання договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину сплачених грошових коштів.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 5 «Докази та доказування» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність.

Згідно з ч.2 ст.13 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

Встановлено, що письмові докази, які представник відповідача ОСОБА_1 прагне витребувати у Державної іпотечної установи, містять інформацію, що стосується предмета доказування та має істотне значення для правильного розгляду зустрічного позову. ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позбавлені можливості самостійно отримати вказані докази, адже листом голови комісії з реорганізації Державної іпотечної установи №3948/ 15/7 від 13 вересня 2024 року (а.с.24-26) представнику відповідача ОСОБА_1 було відмовлено у наданні копії договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року та відомостей про платежі, здійснені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виконання цього договору.

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення процесуальних прав учасників справи, а також повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, належить витребувати у Державної іпотечної установи копію договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року та інформацію про платежі, здійснені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виконання цього договору.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4-ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів задовольнити.

Витребувати у Державної іпотечної установи такі письмові докази:

1. копію договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року;

2. інформації про платежі, здійснені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виконання вказаного договору.

Ухвала суду може бути оскарженою до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець