Справа № 597/1880/23
Провадження № 2/597/77/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання Фаринник Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позива ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві просить суд встановити факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 та встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №057855 виданого 10.06.2003 року на ім`я ОСОБА_3 . Визнати за ОСОБА_1 , право власності, як спадкоємцем за заповітом, на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке складається із земельних ділянок, які розташовані на території Ворвулинської сільської ради.

Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача - адвокат Кульгавець Сергій Михайлович подав до суду клопотання в якому просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, просить позов задовольнити в частині встановлення юридичних фактів в рештій частині позовних вимог відмовляється.

В судове засідання представник відповідача Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі представника Товстенської селищної ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та змінений позов задовольнити, виходячи із наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.09.2005 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ворвулинської сільської ради, площею 1,19 га, кадастровий номер :01:001:0366, що посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №057855 від 10.06.2003 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ворвулинської сільської ради, площею 0,18 га, кадастровий номер :01:001:0994, що посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №057855 від 10.06.2003 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 .

За життя 15.12.2003 року, ОСОБА_2 склала на користь позивача заповіт посвідчений секретарем виконкому Солоненської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №240, яким все належне майно заповіла ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийнятті, право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. (стаття 1233 Цивільного кодексу України).

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. (стаття 1234 Цивільного кодексу України)

Позивач є внуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та являється спадкоємцем за вищевказаним заповітом після її смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , представник позивач 10.08.2023 року звернувся до Заліщицької державної нотаріальної контори, де було до майна останньої заведено спадкову справу 205/2023.

10.08.2023 року в.о. державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик за вих.№ 706/02-14 повідомила представнику позивача про те, що позивач не має можливості підтвердити родинних зв`язків із спадкодавицею та належності останній спадкового майна, а тому рекомендувала звернутися до суду для визначення належності вказаного майна померлій та наступної належності довірителю як спадкоємцеві згідно заповіту.

Крім цього нотаріус повідомила, що спадкодавиця склала на користь позивача заповіт, крім позивача до нотаріуса ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі до майна ОСОБА_2 №205/2023 від 10.08.2023 року, нікому не видавалося.

Однак у позивача немає можливості підтвердити наявність між ним та покійною спадкодавицею родинних відносин виходячи з наступного:

-відповідно до повторного свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 27.06.2023 року, його матір`ю записано ОСОБА_4 ;

-відповідно до витягу ДРАЦС №1 від 27.06.2023 року шлюб між батьками позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано 02.01.1974 року, актовий запис №1;

-відповідно до витягу з ДРАЦС №1 від 10.08.2023 року матір`ю ОСОБА_7 записано ОСОБА_3 .

З метою виправлення вищевказаних розбіжностей позивач звертався в Державний архів Тернопільської області, однак йому повідомлено, що у книзі реєстрації актів народження населених пунктів Товстенського району за 1945 рік є лише відомості, що ОСОБА_8 (так в документі) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матір позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерті серії НОМЕР_3 від 10.06.2022 року.

Відповідно до довідки №183 виданої 16.10.2023 року Ворвулинським старостинським округом Товстенської селищної ради на момент смерті із спадкодавцею ОСОБА_2 постійно проживали та були зареєстровані її внук ОСОБА_1 , дружина внука ОСОБА_9 , правнук ОСОБА_10 та правнучка ОСОБА_11 . Спадкодавиця у зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Таким чином після смерті ОСОБА_2 інші спадкоємці крім позивача, відсутні.

Від встановлення юридичних фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документу спадкодавці залежить виникнення майнового права позивача на нерухоме спадкове майно після смерті баби ОСОБА_2 , як спадкоємця за заповітом другого ступеня споріднення.

Таким чином, внаслідок відсутності можливості встановити родинні відносини між позивачем та бабою перешкоджає позивачу в реалізації його майнових та немайнових прав.

Відповідно до п.1 ч. 1ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлений факт, родинних відносин між фізичними особами.

Суд приходить до безсумнівного висновку, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є бабою ОСОБА_1 .

Також, померлій бабі позивача ОСОБА_2 належали на праві всласності земельні ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №057855 виданий 10.06.2003 року на ім`я ОСОБА_3 .

У позивача немає можливості підтвердити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №057855 виданий 10.06.2003 року на ім`я ОСОБА_3 в дійсності належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

З метою виправлення вищевказаних розбіжностей у зазначенні імені спадкодавиці «Докія» - «Євдокія», представник позивача звертався до Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, однак неможливість таких виправлень підтверджується відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.212-3450/2-23 від 03.10.2023 року.

Для подальшої можливості успадкування цієї земельної ділянки позивачу необхідно встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку дійсно належав його бабі ОСОБА_2 , адже її ім`я в ньому і в свідоцтві про смерть різняться.

Отримати новий Державний акт з виправленим ім`ям неможливо оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав. Підтвередженням права власності на земельну ділянку буде витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації права на власності на земельну ділянку чинне законодавство не передбачає.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для позивача важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючих документів в адміністративному порядку неможливо.

В той же час, факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів

Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У даній справі встановлено, що позивач звертався з заявою до державного нотаріуса, який рекомендував встановити факт родинних зв`язків із спадкодавицею у судовому порядку.

А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 .

Суд також вважає, що наявність розбіжностей у написанні імені померлої ОСОБА_2 , позбавляє ОСОБА_1 права на отримання спадщини, чим порушуються його спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 11, 76, 77, 81-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288-289, ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до Товстенської селищної рада Чортківського району Тернопільської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 .

Встановити юридичний факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №057855 виданого 10.06.2003 року на ім`я ОСОБА_3 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.01.2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, смт.Товсте вул.Українська, 84, Чортківський район, Тернопільська область, код ЄДПОУ 02045722.

Суддя Ірина ТОРСЬКА