Справа № 639/1437/24
Провадження № 2/639/787/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/1437/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача, відповідно до якої просив суд: стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн., завдану співробітником відповідача, прокурором О. Гелетою, при прийнятті повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення з порушенням прав на отримання документу про прийняття повідомлення та його реєстрацію, і не роз`яснення прав і обов`язків викривача, та бездіяльністю керівника Харківської окружної прокуратури О. Ільєнковим, який не забезпечив виконання норм законодавчої бази України, у підконтрольному підрозділі, які регламентують порядок прийняття повідомлень про корупційне кримінальне правопорушення у викривача, що стало порушення його прав ОСОБА_3 гарантованих п.1 ч.2 ст. 60 КПК України та п.1 ч.2 ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08 березня 2024 року о 09:15 він прийшов до Харківської окружної прокуратури Харківської області з метою подати повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення. На розмову з позивачем вийшов прокурор ОСОБА_4 , який дізнався мету приходу до прокуратури і вирішив прийняти повідомлення перед вхідними дверями прокуратури. При прийомі повідомлення виникла суперечка між позивачем та прокурором стосовно порядку оформлення реєстрації повідомлення і роз`яснення прав викривача. ОСОБА_5 відмовився роз`яснювати права викривача та здійснювати реєстрацію повідомлення, посилаючись на достатність наявності штампіка, на копії повідомлення. ОСОБА_5 на свій розсуд не визнав його викривачем, як визначено в ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції», а керівник окружної прокуратури ОСОБА_6 не забезпечив суворе дотримання вказаних норм законодавства своїм підлеглим, при прийнятті повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення, що стало причиною неправомірних дій ОСОБА_7 .

Крім того, зазначив, що звернувся до прокуратури не за вирішенням особистих потреб, а за ради інтересів мешканців громади, піклуючись про долю України, а дії прокурора Гелети у відношенні до нього принизили людську гідність позивача та завдали моральних страждань.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача залишено без руху.

21 березня 2024 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 березня 2024 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача відмовлено.

22 квітня 2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, яке судом було задволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/1502/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача. Призначено справу до судового розгляду

07 травня 2024 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких повідомлено, що 08 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської окружної прокуратури Харківської області з метою подати повідомлення про корупційне правопорушення. Однак, на особистому прийомі прокурор, приймаючи заяву, на думку позивача, проігнорував його твердження, що він є викривачем, та не роз`яснив йому права та обов`язки викривача, передбачені ЗУ "Про запобігання корупції", чим порушив його конституційні права. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Так, прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелетою О.О. прийнято на особовому прийомі звернення ОСОБА_1 , яке зареєстровано за №1971-24. За результатами розгляду звернення заявнику 08.03.2024 надано відповідь, у якій роз`яснено положення ст. 214 КПК України та зазначено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним зверненням, та роз`яснено положення ст.ст. 330-307 КПК України щодо права заявника оскаржити в судовому порядку рішення та дії прокурора, в частині не внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Розгляд звернень та запитів в органах прокуратури здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», наказу Офісу Генерального прокурора №363 від 06.08.2020 «Про організацію роботи органів прокуратури з особистого прийому, розгляду звернень і запитів та забезпечення доступу до публічної інформації» та Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України. З метою забезпечення прав громадян на офіційному веб-сайті Харківської обласної прокуратури розміщено повну інформацію з питань звернень. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Електронні звернення приймаються на адресу електронної пошти. В позовній заяві позивач зазначає, що звертаючись до органів прокуратури з повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення, він набув статус викривача. Законодавство України розрізняє заявників та викривачів. Різниця між ними полягає в тому, що будь-я4ка фізична особа може повідомити про корупцію, якщо переконана, що відома їй інформація є достовірною. Але за відсутності сукупності умов, визначених Законом України «Про запобігання корупції», фізична особа є заявником і на неї не поширюються права та гарантії захисту викривача. Звернення ОСОБА_8 від 08 березня 2024 року щодо внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань розглянуто в порядку ч. 1ст. 214КПК України та про прийняте рішення повідомлено заявника у встановлений законом процесуальний строк. Таким чином, ОСОБА_1 , звертаючись із зверненням про корупційне кримінальне правопорушення, є як визначено ст.60 КПК України заявником про кримінальне правопорушення і на нього не поширюються права та гарантії захисту викривача. Необхідною умовою притягнення держави до відповідальності за дії та бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причини зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Позивачем не доведено наявність протиправної бездіяльності, винесення незаконних рішень або вчинення посадовими особами Харківські обласної прокуратури незаконних дій щодо нього, не надано належних та допустимих доказів підтвердження протиправних, на його думку, дій, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) працівників органів Харківської обласної прокуратури та шкодою, яка за його твердженням, йому заподіяна. У зв`язку з вищевикладеним просили у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. В подальшому позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Харківської обласної прокуратури Буч Р.В., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення слухання справи не подали.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність не з`явившихся сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що 08 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської окружної прокуратури Харківської області з повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення, яке було прийнято на особистому прийомі прокурором ОСОБА_9 (а.с. 4).

08 березня 2024 року в.о. керівника окружної прокуратури ОСОБА_10 на вищевказане повідомлення надано відповідь № 62-647-24, у якій роз`яснено положення ст. 214 КПК України та зазначено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним зверненням, та роз`яснено положення ст.ст. 330-307 КПК України щодо права заявника оскаржити в судовому порядку рішення та дії прокурора, в частині не внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення (а.с.53).

Позивач в судовому засіданні зазначив, що при прийнятті його повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення прокурором ОСОБА_9 було порушено його право викривача, у зв`язку з тим, що прокурор ОСОБА_9 відмовився роз`яснювати ОСОБА_1 права викривача та здійснювати реєстрацію повідомлення. ОСОБА_5 на свій розсуд не визнав його викривачем, як визначено в ст. 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції», а керівник окружної прокуратури ОСОБА_6 не забезпечив суворе дотримання вказаних норм законодавства своїм підлеглим, при прийнятті повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення, що стало причиною неправомірних дій ОСОБА_7 , у зв`язку з чим позивачу було завдано моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 3 Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 в обґрунтування завданої йому моральної шкоди посилався на те, що 08 березня 2024 року він звернувся до прокуратури не за вирішенням особистих потреб, а за ради інтересів мешканців громади, піклуючись про долю України, а дії прокурора Гелети у відношенні до нього принизили його людську гідність та завдали моральних страждань, оскільки позивач є людиною похилого віку (пенсіонер) та має хронічні захворювання, які загострюються від негативного емоційного стану.

Разом з тим, право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено також у статях 56, 62 Конституції України, статтях 1167, 1176 Цивільного кодексу України. Так, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19) зроблено висновок, що «суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою». За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Отже, для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суду необхідно встановити наступні умови: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом.

Як зазначив представник відповідача, повідомлення про корупційне кримінальне правопорушення, яке надійшло від ОСОБА_1 08.03.2024 до Харківської окружної прокуратури Харківської області, було розглянуто в порядку ЗУ "Про звернення громадян". Крім того зазначив, що розгляд звернень та запитів в органах прокуратури здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», наказу Офісу Генерального прокурора №363 від 06.08.2020 «Про організацію роботи органів прокуратури з особового прийому, розгляду звернень і запитів та забезпечення доступу до публічної інформації» та Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 березня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської окружної прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 08 березня 2024 року задоволено частково. Зобов`язано прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_1 від 08.03.2024 про вчинення дій з ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, протягом 24 годин з моменту отримання копії ухвали, про що повідомити заявника (а.с. 54).

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.03.2024 внесено відомості Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 191 КК України (а.с. 55).

В свою чергу, позивач звертаючись до органів прокуратури з повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення, зазначає, що він є викривачем, права та обов`язки якого передбачені ЗУ «Про запобігання корупції».

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Статтею 53-3 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлені права та гарантії захисту викривача, зокрема викривач має право бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Законом.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до Харківської окружної прокуратури Харківської області з повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до ч. ч. 1,2 статті 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Згідно пункту 16-2 частини 1статті 3 КПК України (далі пункт 16-2), викривач -фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Аналіз вказаного терміну дає підстави зробити наступні висновки стосовно того, яка саме особа є викривачем.

Так, вказана особа повинна повідомити достовірну інформацію про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Достовірність інформації властивість підтверджувати наявність чи відсутність фактичних даних про можливі факти корупційних правопорушень, заснована на внутрішньому переконанні викривача.

Достовірна інформація повинна носити конкретний, а не загальний характер, який можна перевірити на достовірність. В іншому випадку, у разі неможливості перевірити достовірність повідомленої інформації про корупційне правопорушення, відсутня ознака достовірності заяви (повідомлення), а за такого особа, яка звернулась із такою заявою, за змістом пункту 16-2 не може вважатись викривачем.

Тобто, фактичні дані у заяві викривача мають складатися з інформації про конкретний факт кримінального корупційного правопорушення. Таким чином, можна зробити висновок, що заява (повідомлення) викривача про кримінальне корупційне правопорушення має містити усі відомі викривачу відомості, зокрема, про: обставини правопорушення; місце і час його вчинення; спосіб вчинення; особу, яка вчинила правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.

Отже, набуття особою статусу викривача не відбувається автоматично з моменту повідомлення нею, зокрема, через орган досудового розслідування, інформації про вчинення кримінального корупційного злочину, а лише після встановлення всіх істотних ознак, які випливають із положень пункту 16-2, наявність яких дає підстави вважати особу, яка повідомила про корупційний злочину, викривачем.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2ст. 22 КПК України).

Достовірність повідомленої заявником інформації перевіряється під час досудового розслідування.

Листом Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_11 повідомлено, що стосовно можливого вчинення в.о. керівника Харківської окружної прокуратури Климовцем М., заступником керівника Харківської окружної прокуратури Мозговим М. та прокурором Харківської окружної прокуратури Сімоненком К. правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. І729 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з вимогами ст. 1729 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за невжиття передбачених законом заходів посадовою чи службовою особою органу державної влади, посадовою особою місцевого самоврядування, юридичної особи, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення. В той же час, згідно з приміткою до ст. 45 Кримінального кодексу України (далі КК України) корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 3641, 3652, 368-3692 цього Кодексу. Відповідно до мотивувальної частини ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.03.2024 встановлено порушення посадовими особами Харківської окружної прокуратури вимог ч. 4 ст. 214 КПК України, в частині зобов`язання прокурора прийняття та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення. Враховуючи зазначені норми законодавства та фактичні обставини, наведені в повідомлення, відсутні підстави констатувати наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення у діях вказаних посадових осіб. У Національного агентства наразі відсутні підстави для реалізації прав та повноважень , визначених ст.11,12 Закону (а.с. 57).

Отже, на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження проводиться, обставини кримінального провадження встановлюються органом досудового розслідування, а тому на даний час вважати, що ОСОБА_1 набув статусу викривача відсутні.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що викривач набуває свого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата.

З моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває імунітет, суть якого розкрито в частині третій статті 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, ОСОБА_1 при зверненні до Харківської окружної прокуратури Харківської області з повідомленням від 08 березня 2024 року не набув статусу викривача, а отже його права та гарантії передбачені ЗУ « Про запобігання корупції» не були порушені органами прокуратури.

Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача, у зв`язку з його необгрунтованістю.

У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись 12, 13, 81, 82, 141, 259, 262, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 3, 55, 56 Конституції України, ст. 15, 16, 23, 1173-1174, 1176 ЦК України, ЗУ « Про запобігання корупції» суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, треті особи: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав викривача відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Харківська обласна прокуратура, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4;

Третя особа: прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області Гелета Олександр Олександрович, місцезнаходження: м. Харків, шосе Григорівське, буд. 52;

Третя особа: керівник Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнков Олександр Олегович, місцезнаходження: м. Харків, шосе Григорівське, буд. 52.

Повний текст рішення складено 08.07.2024

Суддя В. В. Труханович