УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Попружко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , де заінтересована особа державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Юлія Василівна, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , де заінтересована особа державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Юлії Василівни, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтуванні заявлених вимог заявник посилався на те, що у провадженні державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайленко Юлії Василівни перебувало виконавче провадження №45352333 з примусового виконання виконавчого листа №2/199/711/13, виданого 22.02.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення щомісяця з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

12.12.2018 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 46812,92 гривень.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментним платежам за період із 31.10.2012 року по 13.05.2019 року склала 90634,76 грн., у зв`язку з чим 03.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про внесення змін до постанови від 12.12.2018 року.

Згідно з постановою від 03.06.2021 року про внесення змін до постанови про накладення штрафу від 12.12.2018 року, сума накладеного на заявника за несплату аліментів штрафу становить 45326,35 гривень.

Скаржник вказує, що 07.11.2014 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернявською Л.Ю., відкрито виконавче провадження №45352333 із виконання виконавчого листа №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення із ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку. Відповідно до даної постанови, заява про примусове виконання подана 06.11.2014 року.

Водночас, довідка-розрахунок заборгованості за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22.02.2013 року про стягнення аліментів із ОСОБА_1 , з огляду на розрахунок якої винесені постанови про накладення штрафу на боржника, свідчить про те, що розрахунок заборгованості здійснено державним виконавцем не з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (06.11.2014 року), а з 31.10.2012 року.

Таким чином, заявник вважає неправомірним і таким, що не узгоджується з положеннями чинного законодавства, нарахування штрафних санкцій, починаючи з 31.10.2012 року.

Також, відповідно до довідки Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2016 року за №4340, ОСОБА_1 у період із 15.09.2015 року по 08.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно з довідкою Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_2 від 03.05.2021 року за №1108, ОСОБА_1 у період із 16.11.2018 року по 17.01.2019 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до витягу з наказу Міністерства оборони України командира військової частини НОМЕР_3 від 22.02.2021 року за №53, ОСОБА_1 командира відділення 3 зенітно-ракетного відділення ракетного взводу військової частини НОМЕР_3 , звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 08.02.2021 року за №25-РС, у зв`язку із закінченням строку контракту вважати таким, що вибув із складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які залучаються та беруть участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань. З військового квитка вбачається, що з 07.05.2015 року по 22.02.2021 року ОСОБА_1 був мобілізований на особливий період з 29.01.2015 року.

Скаржник посилається на те, що згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, тому штрафні санкції, у тому числі у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів, не можуть бути йому нараховані.

Отже, із травня 2015 року по травень 2019 року державним виконавцем здійснено нарахування штрафних санкцій за аліментними зобов`язаннями за відсутності правових підстав.

У 2022 році ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій, скасування постанови.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 року позовні вимоги задоволено частково та визнано протиправною і скасовано постанову ВП №45352333 від 12.12.2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 ..

Однак, після ознайомлення з матеріалами №160/5791/22 заявнику стало відомо про те, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 року рішення було скасовано з підстав непідсудності вказаної справи адміністративним судам, провадження по справі закрито.

У зв`язку із вказаними обставинами, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасного звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Посилаючись на вказані обставини скаржник просив суд:

-поновити строки на подання скарги на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Юлії Василівни;

-визнати дії державного виконавця державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. щодо винесення постанови ВП №45352333 від 12.12.2018 про накладення штрафу та постанови ВП №45352333 від 13.05.2021 про внесення змін до постанови про накладення штрафу, - неправомірними;

-скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. в рамках виконавчого провадження №45352333 від 12.12.2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. надала до суду заперечення на скаргу, у яких зазначила, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження ВП №45352333 із виконання виконавчого листа від 22.02.2013 №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Під час здійснення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні державним виконавцем було встановлено, що на момент вісімнадцятиріччя сина боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 103512,70 гривень.

Станом на 30.11.2018 року заборгованість складала 93625,84 грн., у зв`язку з чим відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», 12.12.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 46812,92 грн. (50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки).

Після перерахунку заборгованості боржника зі сплати аліментів встановлено, що станом на 30.11.2018 року заборгованість становить 90652,71 грн., тобто сума заборгованості зменшилась.

03.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про внесення змін до постанови про накладення штрафу від 12.12.2018 року, сума штрафу склала 45326,35 грн. Постанова про накладення штрафу була направлена на адресу боржника простою кореспонденцією відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім цього, згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», штрафні санкції, пеня не нараховуються за користування кредитом, а заборгованість, яка виникла у боржника через несплату аліментів не є кредитом, тобто усі дії державного виконавця вчинені з дотриманням норм чинного законодавства України.

Посилаючись на вказані обставини, державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. просила у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Лупан О.Є. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала, просила проводити розгляд скарги за її відсутності.

Заінтересована особа державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд скарги за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та копію матеріалів виконавчого провадження №45352333, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2014 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернявською Л.Ю. відкрито виконавче провадження №45352333 із виконання виконавчого листа №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення щомісяця із ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

12.12.2018 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Михайленко Ю.В. у виконавчому провадженні №45352333 винесена постанова відповідно до п. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 46812,92 грн. (50% суми заборгованості зі сплати аліментів) на користь стягувача ОСОБА_1 . Постановою встановлено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Згідно з довідкою-розрахунком станом на 30.11.2018 року сума заборгованості складає 93625,84 грн.

Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22 лютого 2013 року про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до довідки за період із 31.10.2012 року по 13.05.2019 року заборгованість по аліментним платежам за вказаним виконавчим документом станом на 13.05.2019 року становить 90634,76 грн.. Заборгованість нарахована відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи із показників середньомісячної заробітної плати з розрахунку на одного штатного працівника по м. Дніпру.

03.06.2021 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайленко Ю.В. винесена постанова про внесення змін до постанови про накладення штрафу від 12 грудня 2018 року, відповідно до якої на боржника накладено штраф у розмірі 45326,35 грн. (50 % заборгованості зі сплати аліментів).

Постановою від 03.06.2021 року встановлено, що 12.12.2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% на суму заборгованості 93625,84 грн., штраф на суму 46812,92 грн.. Державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості боржника та встановлено, що станом на 30.11.2018 року у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Згідно з довідкою-розрахунком станом на 30.11.2018 року сума заборгованості складає 90652,71 грн..

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22 лютого 2013 року про стягнення аліментів іни усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 12.01.2022 року заборгованість по аліментним платежам у ОСОБА_1 відсутня.

Державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайленко Ю.В. 14.01.2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №45352333.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що скарга на дії державного виконавця вважатиметься прийнятною, якщо буде встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій своїми діями чи бездіяльністю порушив права сторони виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 71 Закону №1404-VIII визначений порядок стягнення аліментів, за приписами частини чотирнадцятої якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби встановлений статтею 74 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За нормами частини другої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У розумінні пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню.

Водночас, згідно з частиною 4 статті 11 Закону №1404-VIII, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Вказані норми Закону №1404-VIII станом на день прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу та ухвалення судом рішення у цій справі є чинними, неконституційними не визнавались.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Таким чином, визначення суми заборгованості зі сплати аліментів здійснюється виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За наявності такої заборгованості виконавець наділений повноваженнями виносити постанову про накладення штрафу, в якій, серед іншого, вказується розмір заборгованості зі сплати аліментів. При цьому, така заборгованість має розраховуватись виконавцем з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Судом встановлено, що 07.11.2014 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернявською Л.Ю. відкрито виконавче провадження №45352333 із виконання виконавчого листа №2/199/711/13, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення щомісяця із ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до вказаної постанови заява про примусове виконання була подана 06.11.2014 року.

Водночас, довідка-розрахунок заборгованості за виконавчим документом №2/199/711/13 від 22.02.2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , із огляду на розрахунок якої винесені постанови про накладення штрафу на боржника, свідчить про те, що розрахунок заборгованості здійснено державним виконавцем не з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (06.11.2014 року), а з 31.10.2012 року.

Таким чином, є неправомірним і таким, що не узгоджується з наведеними вище положеннями чинного законодавства, нарахування штрафних санкцій, починаючи з 31.10.2012 року.

Із огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу на позивача винесена необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не у спосіб, що визначений законами України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає, що постанова від 03.06.2021 року про внесення змін до постанови про накладення штрафу від 12.12.2018 року не може бути розглянута як окремий акт суб`єкта владних повноважень, оскільки вона лише вносить зміни до постанови від 12.12.2018 року та може бути розглянута у сукупності з постановою від 12.12.2018 року, до якої вона вносить зміни. Після винесення постанови від 03.06.2021 року, постанова від 12.12.2018 року вказує на те, що на боржника накладено штраф у сумі 45326,35 грн..

Водночас суд зазначає, що заявник у період із 15 вересня 2015 року по 08 липня 2016 року та з 06 листопада 2018 року по 17 січня 2019 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Про наведені факти свідчать довідки, копії яких надані до матеріалів справи.

ОСОБА_1 посилається на те, що згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям із початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - із моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, тому штрафні санкції, у тому числі у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів, не можуть бути йому нараховані.

Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції станом на час винесення постанови від 12.12.2018 року), військовослужбовцям із початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції станом на час винесення постанови від 03.06.2021 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду, а резервісти та військовозобов`язані - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду звільняються від нарахування штрафних санкцій за невиконання кредитних зобов`язань, а не зобов`язань, пов`язаних з несплатою аліментних платежів.

Із огляду на викладене, суд відхиляє відповідні доводи заявника, наведені в обґрунтування скарги.

Щодо вимоги у частині визнання протиправними дій державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. стосовно винесення постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що оцінка дій державного виконавця щодо правомірності накладення штрафу досліджується у межах прийняття самої постанови і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права заявника будуть відновлені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови ВП №45352333 від 12.12.2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

Вимога скарги про визнання дій державного виконавця по винесенню оскаржуваної постанови неправомірними, задоволенню не підлягає, оскільки дії щодо винесення постанови про накладення штрафу не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту.

Керуючись ст. ст. 260, 447-451 ЦПК України, ст. ст. 1, ст. ст. 72,74 Закону України "Про виконавче провадження" суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , де заінтересована особа державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Юлія Василівна, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Михайленко Ю.В. в рамках виконавчого провадження №45352333 від 12.12.2018 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

В іншій частині скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяті днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Якименко