Справа № 127/532/24
Провадження № 22-ц/801/1669/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 рокуСправа № 127/532/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В, Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року, ухвалене суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути:

- з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП, у сумі 50 364 грн;

- з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП, у сумі 131 303 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 15 травня 2021 року о 01 год. 39 хв. в м. Вінниці по пров. Архітектурний водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечного бокового інтервалу відносно припаркованого транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , в зв`язку з чим допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2021 року у справі №127/13113/21 ОСОБА_2 було визнано винним та накладено адміністративне стягнення.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/102-21/8042-АВ від 03 червня 2021 року сума матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля марки Mitsubishi Outlander 2.4 д.н.з. НОМЕР_2 , яке відбулося 15 травня 2021 року, станом на момент проведення огляду КТЗ, а саме 01 червня 2021 року, становить 261 303 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, станом на момент проведення огляду КТЗ, а саме 01 червня 2021 року, становить 304 265,02 грн з урахуванням ПДВ на матеріали та запасні частини.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія та власника транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 15 травня 2021 року була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР9098807.

Цивільна відповідальність, відповідно до страхового полісу з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, становить 260 000 грн, та за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 130 000 грн.

Таким чином, виплати позивачу за пошкоджений автомобіль та завдану йому матеріальну шкоду від страхової компанії складають 130 000 грн, а виходячи із висновку експертного дослідження №ЕД-19/102-21/8042-АВ від 03 червня 2021 року, сума матеріальних збитків становить 261 303 грн.

Після з`ясування усіх обставин та прийняття судом рішення по адміністративній справі, позивач по справі направив повідомлення та заяву про виплату страхового відшкодування до відповідача страхової компанії та отримав часткове страхове відшкодування в сумі 79 636 грн.

Тому позивач вважає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», як страхове відшкодування, складає 50 364 грн (130 000 грн - 79 636 грн).

Відтак, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає до стягнення шкода в розмірі 131 303 грн (261 303 грн - 130 000 грн).

До відкриття провадження у справі представник позивача подав до суду заяву про відкликання заявлених позовних вимог до відповідача Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія», в розмірі 50 364 грн, оскільки останній здійснив доплату страхового відшкодування, а тому вимоги до нього відпали.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року у задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, яким стягнути з ОСОБА_2 матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП, у сумі 131 303 грн.

У скарзі зазначає, що судом при ухваленні рішення не було взято до уваги наявність інших доказів у справі, а саме рахунку на оплату від 19 травня 2021 року, наданого ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 296 814 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції №9098807 від 07 жовтня 2021 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт вказаного автомобіля становить 328 401 грн.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачем не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження позовних вимог, а клопотань про призначення судової експертизи від позивача не надходило, дійшов висновку про недоведеність позивачем суми завданої шкоди, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 15 травня 2021 року о 01 год. 39 хв. в м. Вінниці по пров. Архітектурному водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не дотримався безпечного бокового інтервалу відносно припаркованого транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2021 року, яка набрала законної сили 10 серпня 2021 року, у справі №127/13113/21, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення (а.с.6).

Власником транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.14 на звороті).

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що не заперечується сторонами.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (ПРАТ «УПСК») відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР9098807.

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становить 130000,00 грн, що визнається сторонами.

Оскільки особа, винна у ДТП, застрахувала свою цивільну відповідальність в страховій компанії - Приватному акціонерному товаристві ПрАТ « УПСК», то цивільно-правова відповідальність за спричинену шкоду покладена на страхову компанію.

Суд першої інстанції встановив, що позивач по справі направяв повідомлення та заяву про виплату страхового відшкодування до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та страхове відшкодування отримав спочатку в сумі 79 636,00 грн, а також в подальшому 50 364,00 грн, тобто в сумі 130 000 грн в межах страхового відшкодування.

Відповідно до копій рахунків на оплату №Ф-00000832 від 19 травня 2021 року та від 26 травня 2021 року, наданих ФОП ОСОБА_3 , було проведено ремонті роботи на СТО на суму 296 814 грн та 945 грн (а.с.7-8).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 03 червня 2021 року №ЕД-19/102-21/8042-АВ, проведеного судовим експертом Вишталюк О.В. за заявою ОСОБА_1 : - сума матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander 2.4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке відбулося 15 травня 2021 року, станом на момент проведення огляду КТЗ, а саме 01 червня 2021року, становила 261 303 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 304 265,02 грн з урахуванням ПДВ на матеріали та запасні частини (а.с.16-30).

ОСОБА_1 , зважаючи на те, що Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності (130 000 грн), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, яка становить 131 303 грн.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У пункті 22.1 статті 22 вказаного Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхового відшкодування).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IVстраховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів), суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції, дослідивши наданий позивачем висновок експертного дослідження №ЕД-19/102-21/8042-АВ від 03 червня 2021 року та врахувавши висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18, дійшов висновку, що вказаний доказ є неналежним та недопустимим доказом, оскільки у вказаному висновку не зазначено про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про те, що висновок підготовлено для подання до суду, а відповідач ставить під сумнів вказаний висновок експерта, і, на думку апеляційного суду, такий висновок є правильним, адже ґрунтується на правових позиціях Верховного Суду при розгляді аналогічних спорів і про ці позиції згадується в рішенні суду першої інстанції.

При цьому, надавши оцінку викладеним у висновку обставинам, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування йому різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у розумінні норм п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належний позивачу транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Однак, визнавши вказаний доказ неналежним та недопустимим, суд не міг обґрунтовувати ним своє рішення та надавати аналіз зазначеним у ньому обставинам.

Відхиливши згаданий висновок експертного дослідження, суд першої інстанції не надав оцінки решті доказам у справі, наданих позивачем.

Апеляційний суд виходить з того, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

У ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

За змістом ст. 265 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що за обставин даної справи суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Сторони у даній справі не заперечують факт дорожнього-транспортної пригоди, те, що ця пригода відбулася з вини відповідача ОСОБА_2 та її наслідків - спричинення пошкодження належного позивачу ОСОБА_1 транспортного засобу.

За таких обставин, ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову не призведе до відновлення порушеного права позивача та отримання ним відшкодування завданих його майну збитків.

ОСОБА_1 до позовної заяви, крім висновку експертного дослідження, було додано рахунки на оплату №Ф-00000832 від 19 травня 2021 року та від 26 травня 2021 року, наданих ФОП ОСОБА_3 , з яких слідує, що вартість проведених ремонтних робіт склала 296 814 грн та 945 грн.

Частиною першою статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вказаний доказ, на думку апеляційного суду, підтверджує розмір понесених ОСОБА_1 витрат на ремонт автомобіля у загальному розмірі 297 759 грн.

ОСОБА_2 , заперечуючи щодо позовних вимог, власного розрахунку не надав, клопотань про призначення експертизи не заявляв, а тому не спростував заявлений позивачем до стягнення розмір збитків.

Що стосується суми, яка має бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП, то апеляційний суд виходить з того, що за позицією позивача, вказана сума має бути зменшена на 130 000 грн - суму страхового відшкодування, тобто різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 167 759 грн (297 759 грн - 130 000 грн).

Однак, зважаючи на те, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 131 303 грн - та сума, яку просить стягнути позивач.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог позову та апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 1 313,03 грн, а також за подання апеляційної скарги в розмірі 1 969,55 грн.

Оскільки висновок експертного дослідження не враховувався судом при розгляді справи, підстави для стягнення витрат за проведення такого дослідження в розмірі 1 015,20 грн відсутні.

Також відсутні підстави і для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем доказів на підтвердження таких витрат у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано не було (зокрема, договору про надання парової допомоги).

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомого втрачає силу.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 131 303 (сто тридцять одна тисяча триста три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі в розмірі 1 313 (одна тисяча триста тринадцять) гривень 03 копійки, а також за подання апеляційної скарги в розмірі 1 969 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 55 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк