Провадження № 2/369/358/24
23.09.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
за участю секретаря судового засідання Херенкової К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у розмірі 59/100 у квартирі АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку у розмірі 41/100 у квартирі АДРЕСА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. У період шлюбу сторонами було набуто, зокрема, нерухоме майно. 14 травня 2018 року між позивачем та ПрАТ «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № ОД1/556, за умовами якого ПрАТ «ВПБФ «Атлант», як продавець, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а ОСОБА_1 , як покупець, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права. Квартира, яка зазначена в п. 2.1., майнові права на яку придбає покупець, має наступні характеристики: будівельна/поштова адреса: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , загальна площа 70,02 кв.м., житлова площа 33,92 кв.м., кількість кімнат 2. Відповідно до п. 5.1. даного договору сторони погодили, що загальна вартість майнових прав за цим договором щодо квартири, на дату укладання цього договору, складає 888 838 грн., в т. ч. ПДВ.
З метою виконання умов даного договору позивачем сплачувалися періодичні платежі. Вже 07 серпня 2019 року позивач оформила за собою право власності на вищезазначене нерухоме майно (квартиру). Аналогічних чином було здійснено 08 квітня 2021 року державну реєстрацію права власності за відповідачем на квартиру АДРЕСА_2 , яка була придбана за ціною 441 492 грн. Адже, договір купівлі-продажу майнових прав № ОД3/25 укладався 02 липня 2019 року між ПрАТ «ВПБФ «Атлант» та саме відповідачем. Слід зазначити, що усі кошти на оплату вищезазначених квартир були надані позивачем зі своєї заробітної плати. Позивач ще до укладення шлюбу почала працювати бортпровідницею у авіаційній компанії «Kuwait Airways» в Державі Кувейт. Відповідач з грудня 2018 року взагалі не працював та жодних доходів не отримував. Частину коштів в якості сплати періодичних платежів на оплату майнових прав за вищезазначеними договорами позивач сплачувала в безготівковій формі на користь ПрАТ «ВПБФ «Атлант» особисто (коли перебувала на території України), а частину переказувала в безготівковій формі відповідачу чи передавала йому в готівковій формі особисто при зустрічі за межами України. А потім вже відповідач вносив такі платежі на користь ПрАТ «ВПБФ «Атлант» від імені позивача чи від свого імені в залежності від того, на виконання якого договору такі платежі вносилися. До реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем фактичних шлюбних відносин не було, оскільки між ними були відсутні усталені відносини, що притаманні подружжю. Позивач до реєстрації шлюбу майже весь час проживала за місцем своєї роботи в Державі Кувейт. В якості заробітної плати у період з 23 лютого 2017 року по 24 квітня 2018 року позивач отримала грошові кошти у загальному розмірі 965 916 грн. 66 коп., які належали позивачу на праві особистої власності.
Що стосується квартири АДРЕСА_2 вартістю 441492 грн. та джерел походження грошових коштів, за які дане майно набувалося, то в даному випадку слід зазначити наступне. Сума грошових коштів у розмірі 77 078 грн. 66 коп., яка залишилася у позивача після придбання квартири АДРЕСА_6 , право власності на яку оформлене за відповідачем. Решта грошових коштів за дане майно у розмірі 364 413 грн. 34 коп. були сплачені в подальшому саме за рахунок заробітної плати позивача, яка в силу вимог ч. 2 ст. 61 СК України є об`єктом спільної сумісної власності.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2021 року у складі судді Ковальчук Л.М. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі.
Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 10 жовтня 2023 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2023 року справу призначено судді Фінагеєвій І.О.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без участі сторони позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що 26 квітня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
14 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № ОД1/556, за умовами якого ПрАТ «ВПБФ «Атлант», як продавець, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а ОСОБА_1 , як покупець, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права.
Квартира, яка зазначена в п. 2.1., майнові права на яку придбає покупець, має наступні характеристики: будівельна/поштова адреса: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , загальна площа 70,02 кв.м., житлова площа 33,92 кв.м., кількість кімнат 2.
Сторони погодили, що загальна вартість майнових прав за цим договором щодо квартири на дату укладання цього договору складає 888 838 грн. Остаточна вартість майнових прав розраховується, враховуючи п. 5.3. цього договору.
Згідно з довідкою № ОД1/556 від 29 червня 2019 року ПрАТ «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» Комар Ю.О. здійснила 100 % оплату у розмірі 888 838 грн. відповідно до договору купівлі-продажу № ОД1/556 від 14 травня 2018 року.
07 серпня 2019 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
02 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № ОД3/25, за умовами якого ПрАТ «ВПБФ «Атлант», як продавець, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права.
Квартира, яка зазначена в п. 2.1., майнові права на яку придбає покупець, має наступні характеристики: будівельна/поштова адреса: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , загальна площа 27,97 кв.м., житлова площа 15,4 кв.м., кількість кімнат 1.
08 квітня 2021 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1-3 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.
Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна.
Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю (постанова Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі № 753/2222/19).
З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2018 року між сторонами укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .
Враховуючи вищезазначені вимоги закону суд приходить висновку, що вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 , була придбана за її особисті кошти.
На підтвердження своїх доходів позивач надала суду виписки по рахунках за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року. Разом з тим, вказані докази не свідчать про те, що отримані ОСОБА_1 кошти як заробітна плата, були використані саме на придбання нерухомого майна, яке набуто сторонами у шлюбі.
Презумпція спільності права власності подружжя на квартиру позивачем не спростована, адже, вона не надала належних і допустимих доказів сплати вартості квартир власними коштами, що належали їй на праві особистої власності.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольняє позов частково, розмір судового збору який підлягає стягненню з відповідача становить 3 500 грн.
Керуючись ст. 60, 61, 63, 69-71 СК України, ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартиру АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 .
ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_9 .
Суддя: І. О. Фінагеєва