ЄУН № 389/387/24
Провадження № 2-др/389/4/24
02 липня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі : головуючого судді - Українського В.В.
за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області заяву адвоката Самаріна Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення,
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2024 року задоволені вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування та стягнуто на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 38920 грн, пеня та три відсотки річних, вирішено питання розподілу судового збору. При зверненні до суду позивач вказував на попередній орієнтований розрахунок судових витрат в розмірі 12500 гривень витрат на професійну правничу допомогу. При цьому зробив заяву, що документи, які підтверджують понесення позивачем витрат будуть подані до суду в порядку п.8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Самаріна підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги № 1011590, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР №000257, договором про надання правової допомоги від 03.11.2020.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих юридичних послуг на виконання договору від 03.11.2020, сторони засвідчили належне виконання умов договору, вартість наданих послуг складає 12500 гривень. Така вартість складається із складання та подання до суду позовної заяви (4 години) 10000 гривень; складання та подання до суду процесуальних документів (заява про заочний розгляд спари, заява про участь у ВКЗ 1 година) 2500 гривень. Довідкою від 30.05.2024 посвідчено отримання адвокатом від ОСОБА_1 гонорару в розмірі 12500 гривень.

Таким чином, позивач поніс витрати на професійну правничу (правову) допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи у сумі 12500 грн.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правничу допомогу як сплачені стороною, так і ті, які сторона має сплатити.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу необґрунтованим та таким, що не доводить неспівмірність таких витрат до предмета спору. Так, відповідач вказує, що по-перше, адвокат не приймав участь в судових засіданнях та по-друге, предмет спору в цій справі не є складним, юридичні підстави позову ґрунтуються на прямих нормах закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо першої підстави, то відповідно до акту прийому-передачі наданих юридичних послуг, адвокат розрахував вартість наданих послуг, які складалися із складання та подання до суду позовної заяви, та складання та подання до суду процесуальних документів. За прийняття участі в судових засіданнях кошторис відсутній. Щодо другої підстави, то відповідач, як товариство, яке спеціалізується на страхових відносинах, повинен бути обізнаним із прямими нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на яких ґрунтується позов, та міг уникнути судового розгляду справи.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 12500 гривень.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 265, 270, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В праві ЄУН №389/387/24, провадження №2/389/95/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Український В.В.