ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 613/2097/23
Номер провадження 22-ц/818/2969/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представниці відповідачки адвокат Середа А. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2024 року в складі судді Харченка С.М. у справі № 613/2097/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Богодухівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Богодухівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Позовна заява мотивована тим, що 17 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений шлюб, від якого народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області у справі № 613/23/20 від 21 квітня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Питання про те, з ким із подружжя буде проживати малолітній ОСОБА_5 , та яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, умови здійснення ним права на особисте виховання дітей судом не вирішувалось, письмового договору між подружжям не укладалось.

За усною домовленістю між подружжям ОСОБА_2 активно безперешкодно брав участь у вихованні свого сина ОСОБА_5 до травня 2022 року.

07 травня 2022 року за проханням ОСОБА_2 , з метою збереження життя та здоров`я сина ОСОБА_5 , колишньої дружини ОСОБА_3 , а також дитини останньої, котру також він виховує, вони разом з його матір`ю ОСОБА_1 виїхали до Республіки Польща, де зараз фактично проживають. ОСОБА_3 та їх спільний син дотепер мають спільну адресу реєстрації з ОСОБА_2 .

З березня 2022 року ОСОБА_2 добровільно за призовом по мобілізації став на захист суверенітету, незалежності і цілісності кордонів України. З 17 березня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Баба ОСОБА_5 - ОСОБА_1 також постійно приймала участь у вихованні та спілкуванні із своїм онуком, матеріально його підтримувала, як на території України, так і на території Польщі. ОСОБА_2 теж матеріально підтримував свого сина, як особисто, так і через свою матір ОСОБА_1 на території Польщі. Спілкування відбувалось за допомогою електронних засобів зв`язку (телефон, месенджери, програми, тощо).

З квітня 2023 року з невідомих причин, без пояснень, відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 почали погіршуватись, та у подальшому з серпня 2023 року ОСОБА_3 взагалі заборонила їм спілкуватись з дитиною та виховувати її. Також, ОСОБА_3 почала перешкоджати у наданні матеріальної підтримки дитині.

Вказані дії ОСОБА_3 є протиправними, порушують права дитини та ОСОБА_2 як батька, ОСОБА_1 як бабусі.

У позові просили:

зобов`язати матір дитини - ОСОБА_3 не чинити перешкоди батьку дитини - ОСОБА_2 та бабусі дитини ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визначити такі способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з його сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком побачень:

якщо батько та син перебувають на території однієї країни:

щопонеділка і щочетверга з 15:00 до 20:00 години; протягом других та четвертих за чергою двох вихідних днів місяця, а саме з п`ятниці 19:00 години до неділі 19:00 години щомісячно, за місцем проживання батька;

день народження одного з батьків, що проживає окремо, бабусі по лінії батька, а саме кожного року з 18:00 до 21:00 години, якщо вказана дата припадає на будній день, та з 10:00 до 21:00 години у вихідний чи святковий день;

день народження дитини у непарні роки з 18:00 до 21:00 години, якщо вказана дата припадає на будній день, та з 10:00 до 21:00 години у вихідний чи святковий день;

кожне офіційне Державне свято та вихідний по непарних роках з 10:00 до 21:00 години;

половина літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України та за кордон у встановлений законом спосіб;

зимові канікули у непарні роки з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України за кордон у встановлений законом спосіб;

у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю;

необмежене спілкування батька з дитиною особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, шляхом аудіо-, відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків та програм «Viber», «WhatsApp», «Теlegram», «Signal», «Messenger», «Zооm», «Skyре», та інших, а також телефонного зв`язку мобільних операторів;

якщо син знаходиться на території іншої країни ніж батько:

необмежене спілкування батька з сином особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, шляхом аудіо-, відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків та програм «Viber», «WhatsApp», «Теlegram», «Signal», «Messenger», «Zооm», «Skyре», та інших, а також телефонного зв`язку мобільних операторів;

визначити такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з її онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без обмежень за територіальністю, за наступним графіком побачень:

щопонеділка і щочетверга з 15:00 до 20:00 години;

протягом других та четвертих за чергою двох вихідних днів місяця, а саме з п`ятниці 19:00 години до неділі 19:00 години щомісячно, за місцем проживання бабусі;

день народження одного з батьків, що проживає окремо, бабусі по лінії батька, а саме кожного року з 18:00 до 21:00 години, якщо вказана дата припадає на будній день, та з 10:00 до 21:00 години у вихідний чи святковий день;

день народження дитини у непарні роки з 18:00 до 21:00 години, якщо вказана дата припадає на будній день, та з 10:00 до 21:00 години у вихідний чи святковий день;

кожне офіційне Державне свято та вихідний по непарних роках з 10:00 до 21:00 години;

половина літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України та за кордон у встановлений законом спосіб;

зимові канікули у непарні роки з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України за кордон у встановлений законом спосіб;

у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю;

необмежене спілкування бабусі з онуком особисто, у вільний час дитини, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, шляхом аудіо-, відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків та програм «Viber», «WhatsApp», «Теlegram», «Signal», «Messenger», «Zооm», «Skyре» та інших, а також телефонного зв`язку мобільних операторів;

дозволити позивачам, у разі перебування їх на території однієї країни, визначати самостійно між собою черговість побачень з дитиною за встановленим графіком, у тому числі спільно, чи окремо, час, дату та місце побачення;

зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод щодо надання позивачами дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальних цінностей, а саме подарунків (одягу, взуття, іграшок, тощо), грошових коштів, продуктів харчування тощо;

не розподіляти судові витрати між сторонами.

У грудні 2023 року представницею відповідачки ОСОБА_6 надано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Відзив мотивовано тим, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року, з метою збереження життя та здоров`я спільного сина відповідачка була змушена виїхати за межі України до Республіки Польща, де зі спільним сином проживає і наразі. Перебування дитини за межами території України є необхідним. З боку позивача мали місце неодноразові факти вчинення протиправної поведінки (образи, погрози, приниження, цькування), в зв`язку з чим вона змушена була звертатися до поліції. Вона ніколи не чинила перешкоди позивачам у спілкуванні із сином і онуком. Крім того, позивачами не надано жодного доказу на вчинення нею перешкод позивачам у спілкуванні з дитиною та в наданні матеріальної підтримки сину. Вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. У будні син навчається у дошкільному навчальному закладі з 08-00 до 17-00 години, тож забезпечити побачення у цей час неможливо. У дитини відсутній мобільний телефон та номер, що унеможливлює виконання вимоги щодо спілкування дитини у її вільний час засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку.

У січні 2024 року представником позивачів адвокатом Чорненьким В.М. подано відповідь на відзив. Вказав, що у позові взагалі не ставиться вимога про повернення дитини на територію України, адже збереження життя та здоров`я сина та онука є пріоритетом позивачів. Щодо посилання відповідачки на образи, погрози, приниження та цькування після розірвання їх шлюбу, то в період часу з 21 квітня 2020 року по листопад 2023 року відповідачка взагалі не зверталася ні щодо утримання дитини, ні щодо ймовірного домашнього насильства над нею, рішень за її зверненнями відповідними органами не прийнято. Позивачі не ухиляються від участі в утриманні та вихованні дитини, а навпаки у зв`язку із цим звернулись з позовною заявою. З 17 березня 2022 року і по даний час ОСОБА_2 проходить військову службу, на службі характеризується виключно з позитивного боку та на теперішній час у кожну хвилину може втратити можливість бачити своїх дітей та рідних. Однією з позовних вимог є зобов`язання відповідачки не чинити перешкод щодо надання позивачами дитині - ОСОБА_5 матеріальних цінностей, а саме подарунків (одягу, взуття, іграшок, тощо), грошових коштів, продуктів харчування, тощо. Таким чином, позивачами забезпечується вимога щодо можливості спілкування з дитиною засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, шляхом аудіо-, відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків та програм, а також телефонного зв`язку мобільних операторів, шляхом придбання як і засобів зв`язку, так і оплати послуг мобільних, інтернет операторів.

Також у січні 2024 року представницею відповідачки ОСОБА_6 подані заперечення на позовну заяву, в яких вона просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивовано тим, що позивач вчиняв насильство у сім`ї, його погрози та приниження підтверджуються листуванням у месенджері. Зі скриншотів листування вбачаються як вихідні, так і вхідні дзвінки, чим спростовуються твердження позивачів про перешкоди у спілкуванні. Вказала про подання позивачами доказів, долучених до відзиву, поза межами строку на їх подання та без обґрунтування поважності пропуску строку.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково, визначено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом необмеженого спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами телефонного, поштового та електронного засобу зв`язку;

визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом необмеженого спілкування ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами телефонного, поштового та електронного засобу зв`язку;

в задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на даний час з урахуванням воєнного стану саме такий спосіб участі батька та бабусі у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків та бабусі, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі позивачів у процесі виховання дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду 01 липня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника за допомогою системи «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення або змінити мотивувальну та резолютивну частини рішення, що стосується лише часткового задоволення її позовних вимог, визначивши таким чином її участь у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - особисто засобами телефонного, поштового та електронного засобу зв`язку, залишивши резолютивну частину оскаржуваного рішення у силі, та особистих побачень за наступним графіком:

- щопонеділка і щочетверга з 15:00 до 20:00 години;

- протягом других та четвертих за чергою двох вихідних днів місяця, а саме з п`ятниці 19:00 години до неділі 19:00 години щомісячно, за місцем проживання бабусі;

- день народження одного з батьків, що проживає окремо, бабусі по лінії батька, а саме кожного року з 18:00 до 21:00 години, якщо вказана дата припадає на будній день, та з 10:00 до 21:00 години у вихідний чи святковий день;

- день народження дитини у непарні роки з 18:00 до 21:00 години, якщо вказана дата припадає на будній день, та з 10:00 до 21:00 години у вихідний чи святковий день;

- кожне офіційне Державне свято та вихідний по непарних роках з 10:00 до 21:00 години;

- половина літніх канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України та за кордон у встановлений законом спосіб;

- зимові канікули у непарні роки з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення на території України за кордон у встановлений законом спосіб;

- у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю.

В іншій частині рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині прийнято з порушенням норм матеріального права, судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказала, що вона має можливість та право виїзду за межі території України, перебуває в одній країні з онуком та має право на особисте спілкування з ним шляхом відвідування, зустрічей та проведення разом спільного часу. Вона як баба постійно приймала участь у вихованні та спілкуванні із своїм онуком, матеріально його підтримувала, як на території України, так і на території Польщі. Проте з серпня 2023 року ОСОБА_3 заборонила їй брати участь у спілкуванні з онуком та його вихованні. Допитані в судовому засіданні 12 березня 2024 року учасники справи та свідок ОСОБА_7 підтвердили факт перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні з онуком та його вихованні. Позивачами надано до суду докази листування з відповідачкою, де остання забороняла їй та ОСОБА_2 спілкуватись з дитиною. Крім того, надано докази, а саме фотознімки із соціальних мереж, які свідчать про прихильність онука до бабусі. Висновок суду щодо ненадання нею доказів про перешкоджання відповідачкою у особистому спілкуванні з онуком є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи.

24 липня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представниця ОСОБА_3 ОСОБА_6 подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надала доказів вчинення їй перешкод у спілкуванні з онуком. Натоміть, докази на підтвердження відсутності таких перешкод наявні в матеріалах справи. ОСОБА_1 не зверталась з будь-якими заявами до компетентних органів з приводу вчинення відповідачкою перешкод у спілкуванні з онуком. Жодного доказу на підтвердження дійсного перебування апелянтки на території Республіки Польща матеріали справи не містять. До того ж, ОСОБА_1 не зазначила своєї конкретної адреси, за якою вона має намір бачитись з дитиною, та не надала доказів, що таке місце проживання відповідає належним умовам для перебування малолітньої дитини. Як вже зазначалось, ОСОБА_5 в будні дні з 08:00 до 17:00 навчається в дошкільному навчальному закладі в м. Познань, Республіка Польща, тому запропонований позивачкою графік побачень не узгоджується із графіком зайнятості дитини. Беручи до уваги ситуацію в країні, зумовлену запровадженням воєнного стану, а також збройним нападом на Україну, забезпечити особисті побачення з дитиною не вбачається за можливе. Тому, враховуючи реалії сьогодення, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке можливо виконати, та яке забезпечить пріоритет права дитини на життя, перебування її в безпечному середовищі.

Також просила здійснювати розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

26 липня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представник позивачів ОСОБА_8 подав до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій просив задовольнити вимоги апеляційної скарги. Зауважив, що у матеріалах справи містяться докази проживання ОСОБА_1 у Польщі. Також, під час судового розгляду надав пояснення позивач ОСОБА_2 та допитано свідка ОСОБА_7 , які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 та її онука ОСОБА_5 на території Республіки Польща та факт перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини. ОСОБА_1 вирішено для захисту свого права на спілкування і виховання онука звернутись саме до суду. Орган опіки та піклування не розглядає питання участі баби, діда у вихованні дітей. Щодо неможливості встановлення часу побачень з онуком у зв`язку з відвідуванням останнім дошкільного закладу, то ОСОБА_1 може забирати свого онука із дошкільного закладу та приймати участь у його навчанні та вихованні після закінчення навчального процесу. ОСОБА_1 , як вище вказано, перебуває на території Республіка Польща, у місті, де проживає її онук, тому має можливість фізично бачитись із онуком поза межами території України, що виключає можливість загрози дитині внаслідок російської агресії проти України. Наміру повертати дитину до України наразі немає.

В судове засідання апеляційного суду позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , їх представник ОСОБА_8 та представник Органу опіки та піклування Богодухівської міської ради не з`явилися.

Органом опіки та піклування Богодухівської міської ради судову повістку-повідомлення про розгляд справи 19 вересня 2024 року отримав в електронному кабінеті 05 серпня 2024 року (том 2, а.с. 165).

13 серпня 2024 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхнього представника ОСОБА_8 надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі (том 2, а.с. 168-176).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки адвоката Середу А. П., яка проти апеляційної скарги заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 17 лютого 2018 року перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1, а.с. 22).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 21 квітня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (том 1, а.с. 98).

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та, відповідно, бабою ОСОБА_5 (том 1, а.с. 21).

Як вбачається з копії довідки Управління «ЦНАП» Богодухівської міської ради № 4328 від 29 листопада 2023 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Наведене також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади (том 1, а.с. 12, 13).

Фактичним місцем проживання ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5 у період з 15 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року було АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки Гутянського старостинського округу Богодухівської міської ради №1082 від 20 жовтня 2023 року (том 1, а.с. 99).

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що має місце з 24 лютого 2022 року, з метою збереження життя та здоров`я спільного сина, ОСОБА_3 виїхала за межі України до Республіки Польща, де разом зі сином проживає і наразі. Дата перетину ними кордону 07 травня 2022 року, що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28 листопада 2023 року (том 1, а.с. 11).

Також 07 травня 2022 року за кордон виїхала і ОСОБА_1 , що підтверджується штампом у її паспорті для виїзду за кордон (том 1, а.с.26).

ОСОБА_9 відвідує дитячий садочок у м. Познань з 08-00 до 17-00 години, що підтверджується довідкою та її перекладом (том 1, а.с. 134-135).

Батько дитини ОСОБА_2 , згідно копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 17 листопада 2023 року № 14588, перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_3 з 17 березня 2023 року (том 1, а.с. 20).

Як вбачається зі змісту довідки, складеної квартальною та сусідами, засвідченої керуючим справами виконкому Богодухівської міської ради 30 листопада 2023 року, ОСОБА_2 від попереднього шлюбу з ОСОБА_3 має на вихованні спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також її дитину від попереднього шлюбу. ОСОБА_2 веде здоровий спосіб життя, є ввічливою, працьовитою, тактовною людиною, яка вміє знаходити компроміси, а також люблячим та відповідальним батьком, який бере участь у вихованні дітей, цікавиться їхнім життям та задовольняє матеріальні потреби (том 1, а.с. 19, 163).

ОСОБА_2 за місцем служби характеризується позитивно (том 2, а.с. 16).

З висновку № 02-23/1844 від 22 березня 2024 року Богодухівської міської ради Харківської області щодо розв`язання спору стосовно усунення перешкод у спілкуванні громадянина ОСОБА_2 та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі громадянина ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою мобільних застосунків та програм «Viber», «WhatsApp», «Теlegram», «Signal», «Messenger», «Zооm», «Skyре» та інших, а також телефонного зв`язку мобільних операторів (том 2 а.с. 79-81).

Звернень від ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Богодухівської міської ради стосовно усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_5 , 21 квітня 2018 року, до 04 червня 2024 року не надходило, що підтверджується листами Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 03 червня 2024 року № 02-23/3470, від 07 червня 2024 року № 02-23/3618. На звернення щодо участі баби ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_5 . Орган опіки та піклування вказав, що не розглядає питання участі баби, діда у вихованні дітей (том 2, а.с. 61, 69).

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно (том 1, а.с. 108, 218-222).

Крім того, у листопаді 2023 року ОСОБА_3 зверталась до поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, відомості за якою внесені до ЄРДР (том 1, а.с. 110-121, 166-167, 231).

З копії постанови про закриття кримінального провадження від 10 лютого 2024 року вбачається, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, внесене до ЄРДР за № 0000765 від 29 грудня 2023 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року вказану постанову скасовано (том 1, а.с. 224-225, том 2 а.с. 7).

Також у матеріалах справи містяться скриншоти листування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за змістом якого позивач звертався до відповідачки з проханнями побачити сина. Сторони визнають, що листування належить їм (том 1, а.с. 168, 170-179).

Судом першої інстанції допитана свідок ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_2 . Останній раз її чоловік мав змогу поспілкуватися з сином ОСОБА_5 у квітні місяці цього року, даний телефонний зв`язок тривав близько 3 хвилин, більше спілкування не було. Після цього відповідачка перестала дозволяти сину спілкуватися з батьком та бабусею. Зазначила, що вони перевізниками на адресу бабусі відправляли посилки. Дитина в Польщі зараз відвідує дитячий садочок, але бабусі з ним бачитися не дозволяють, оскільки заборонила мати. Зазначила, що відповідачка повідомила дитині, що бабуся повернулася до України, хоча вона живе в Польщі. Підтвердила, що відповідачка перешкоджає позивачу у можливості спілкування з сином за допомогою засобів зв`язку. Бабуся також не має можливості поспілкуватися з онуком, оскільки відповідачка не йде на контакт.

Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина 1 статті 151 СК України).

Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини 2, 3 статті 257 СК України).

Частиною 1 статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина 2 статті 159 СК України).

Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.

Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда стосовно до своїх онуків в першу чергу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ баби, діда до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20.

Крім цього, при розгляді справи зазначеної категорії слід приймати до уваги, що конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з внуками.

Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною 2 статті 159, частиною 1 статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справа № 742/1716/23 (провадження № 61-17035сво23), постанові Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі № 757/26787/22 (провадження № 61-2092св24).

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.

З урахуванням введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

Як встановлено судом, між ОСОБА_3 і її колишньою свекрухою ОСОБА_1 склалися неприязні відносини, і досягти згоди щодо способу участі баби у вихованні онука та у спілкуванні з ним вони не можуть.

Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що баба має право спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, тому дійшов висновку про визначення порядку участі баби у вихованні онука та у спілкуванні з ним шляхом необмеженого спілкування ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами телефонного, поштового та електронного засобу зв`язку.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки визначений судом першої інстанції порядок спілкування баби з онуком, з урахуванням конкретних обставин справи, а саме тимчасового перебування відповідачки та дитини за кордоном задля забезпечення безпеки дитини, є оптимальним, відповідає інтересам дитини та не обмежує позивачку як бабу у праві на спілкування з онуком.

Забезпечення стабільного періодичного контакту баби і онука шляхом використання засобів телефонного, поштового та електронного зв`язку, зокрема месенджерів, спрямоване на забезпечення інтересів та прав дитини на спілкування з бабою. Такий порядок спілкування достатнім чином відповідає обставинам справи, які склались на момент вирішення спору, та сучасним реаліям.

Вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення графіку побачень з онуком та порядку спільного проведення свят і канікул суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення, з урахуванням перебування як дитини з матір`ю, так і баби за кордоном у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та ускладненням майбутнього примусового виконання такого судового рішення.

До того ж, ОСОБА_1 не зазначено, за яким саме місцем проживання, з урахуванням її тимчасового перебування у Польщі, вона має намір спілкуватися з дитиною. Доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з сином проживають в одному місті в Польщі, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що перешкоди у спілкуванні з онуком підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7 та листуванням з відповідачкою, де вона забороняла спілкуватись з дитиною, судова колегія відхиляє, адже в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо перегляду рішення суду в частині відмови у задоволенні її вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, а вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні по суті є різними та не випливають одна з одної. Крім того, свідок є другою дружиною позивача ОСОБА_2 , та не перебуває у Польщі, тобто обставини спілкування сторін відомі їй лише з їхніх слів. Листування з відповідачкою також не містить висловлювань з її боку, які могли б бути розцінені як перешкоди у спілкуванні баби з онуком.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина