Провадження № 2/752/5370/24
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого по справі судді - Слободянюк А.В., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги -

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року позивач ТОВ "Теплопостачсервіс" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме: за послуги з централізованого опалення у розмірі 9 655,90 грн.;за абонентське обслуговування у розмірі 432,86 грн., та судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника позивача ТОВ "Теплопостачсервіс" до суду надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору. Заява мотивована тим, що відповідачем у повному обсязі погашено існуючу заборгованість, між учасниками справі не залишилось неврегульованих питань щодо предмету спору, тому наразі предмет спору у даній справі відсутній. Просив вирішити питання про повернення судового збору з державного бюджету.

Розглянувши заяву сторони позивача, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з підстави передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Відтак, судом встановлено, що в даній справі, у зв`язку із відсутністю боргу, предмет спору відсутній на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення та між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ч.2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У заяві про закриття провадження ставиться питання про повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про закриття провадження у зв`язку з відсутністю спору та повернення позивачу сплачений в сумі 3028,00 грн. судовий збір з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 255, 354 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" () з державного бюджету судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., який сплачено на підставі платіжної інструкції № 364 від 27 травня 2024 року на рахунок № НОМЕР_1, МФО 37993783, банк отримувача ГУК у м. Києві, одержувач ГУК у м.Києві/Голосіїв р-н/22030101.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту або отримання копії ухвали.

Суддя А. В. Слободянюк