"24" вересня 2024 р. Справа № 363/4865/24
УХВАЛА

24 вересня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

встановив:

пред`явлену заяву слід залишити без руху, виходячи з такого.

Як убачається з позову та доданих до нього матеріалів, заяву подано без дотримання вимог ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати, у тому числі, і загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», удам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись за участю заявників і заінтересованих осіб.

Заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Так, метою встановлення факту батьківства заявниця зазначила необхідність отримання свідоцтва про народження та подальшого оформлення закордонного паспорта на дитину.

Також встановлено, що з 19 вересня 1998 року заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 19 вересня 1998 року.

Разом з тим, коло заінтересованих осіб в заяві не визначено, відповідний уповноважений державний орган РАЦС та ОСОБА_2 заінтересованими особами не зазначені, копії заяви разом з доданими до неї документами у кількості цих учасників справи суду не подано, адреси їхнього місця проживання/знаходження в заяві не викладено, коли можливе рішення у цій справі може безпосередньо вплинути на їх права, обов`язки та інтереси.

За загальним правилом (п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України) заява також повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Маріуполі Донецької області.

З матеріалів справи, зокрема паспорту заявниці вбачається, що остання зареєстрована по АДРЕСА_1 . Цю ж саму адресу остання зазначила і в самій заяві.

Проте, в цій частині заяви обставини викладено не повно. Так, дані про те, за якою адресою на даний час проживає заявниця, чи покинула вона тимчасово окуповану територію України за місцем зареєстрованого проживання в Маріупольському районі Донецької області, чи взято її на облік, як внутрішньо переміщену особу та чи видано їй відповідну довідку про це, та за якою адресою, в заяві не вказуються та її матеріали відповідні докази про це не містять.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

07 травня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» №2217-IX від 21 квітня 202 року, на підставі якого ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» викладена в наступній редакції:

«Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.»

Змістом розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини, серед іншого, є: медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

Водночас, в заяві міститься медичне свідоцтво Маріупольського міського пологового будинку про народження №1від 01 січня 2022 року, яке відповідає вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та дає підставу для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідному державному органу РАЦС.

Втім, заява всупереч п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України будь-яких відомостей про те, що заявниця зверталася до відповідного державного органу РАЦС з цим питанням та будь-якої письмової відмови у проведенні державної реєстрації народження дитини заявницею не подано, що є обов`язковою передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту народження.

Відтак, заявниці слід усунути вказані недоліки заяви шляхом подання:

- уточненої заяви із зазначенням необхідних заінтересованих осіб у справі, додати докази надсилання її копії та копії доданих документів із урахуванням положень ст. 43 ЦПК України, оскільки заяву подано в електронній формі через електронний кабінет;

- повного викладу обставин заяви, зокрема зазначення відомостей про адресу, за якою на даний час проживає заявниця, чи покинула вона тимчасово окуповану територію України, чи взято її на облік, як внутрішньо переміщену особу та чи видано їй відповідну довідку про це (у разі наявності такої довідки, шляхом подачі її належним чином завіреної копії);

- відомостей про те, що заявниця зверталася до відповідного державного органу РАЦС щодо проведення державної реєстрації народження дитини та письмової відмови у проведенні такої реєстрації, як підстави наявності причин неможливості отримання документа, що посвідчує факт народження дитини, згідно п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України.

Отже, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177, 318 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 260, 294, 318 ЦПК України,

ухвалив:

заяву залишити без руху.

Для усунення зазначених недоліків надати строк не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявниці зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя