Справа № 333/2070/21
Провадження № 2/333/43/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Майсак А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мухіної Л.С. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Старюка Віталія Анатолійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Рябошапка Ірина Петрівна, ОСОБА_5 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області про визнання рішення державного реєстратора законним та правомірним, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2021 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Старюк В.А. через підсистему «Елетронний суд» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Запорізької області Рябошапка І.П., ОСОБА_5 , Департамент реєстраційних послуг ЗМР Запорізької області про визнання рішення державного реєстратора законним та правомірним.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Кулик В.Б.

Ухвалою судді від 08.04.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків.

27.05.2021 року, у передбачений законодавством строк, позивач усунув недоліки, надавши суду заяву з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 31.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

17.12.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані таким. 15.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_5 був укладений договір позики. Згідно з укладеним договором, було надано позику у розмірі 945 260 грн. 40 коп., що за курсом НБУ на день укладення Договору було еквівалентно 36 120 доларів США 00 центів. Погашення позики повинно було здійснюватися відповідно до графіку повернення грошових коштів договору позики. Кінцевий строк повернення позики до 15.05.2019 року включно. У виконання взятих зобов`язань з повернення позики, за домовленістю сторін було забезпечено майном, щодо якого був укладений Іпотечний договір, посвідчений 15.05.2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. за реєстровим № 960, згідно з яким, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали в іпотеку трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня, 15.05.2018 року між та ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до договору поручителі зобов`язувалися перед позикодавцем відповідати за виконання ОСОБА_1 по всім її зобов`язанням, що виникли з Договору позики від 15.05.2018 року. У зв`язку з невиконанням належним чином позичальницею своїх зобов`язань, 24.01.2019 року на адресу ОСОБА_1 було направлено поштою, рекомендованим листом з описом «Вимогу про зміну термінів та дострокове повернення позики». Ця вимога була отримана ОСОБА_1 05.02.2019 року. Крім того, 24.01.2019 року відповідно до норм статей 33, 35, 36 Закону України «Про іпотеку» на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було направлено поштою «Вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання», яка містила застереження, що у разі невиконання зобов`язання, наступлять праві наслідки, передбачені статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку». 18.09.2019 року ОСОБА_5 , діючи за довіреністю, звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Адміністратор ОСОБА_6 прийняла від ОСОБА_5 документи необхідні для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про що було складено Картку прийому заяви № 181401830. 24.09.2019 року державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради, Запорізької області Рябошапка І.П., на підставі поданих документів прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48837133 від 24.09.2019 року та зареєструвала право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на іпотекодержателя ОСОБА_2 , про що було видано витяг, індексний номер 18223362 від 24.09.2019 року. 07.04.2020 року ОСОБА_5 , діючи за довіреністю від імені ОСОБА_2 , як продавця уклав договір купівлі продажу зазначеної трикімнатної квартири з ОСОБА_7 як покупцем. Згодом, приблизно у липні 2020 року, дружина ОСОБА_7 ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_5 та повідомила, що ОСОБА_4 приходив до неї до дому та заявляв, що не визнає переходу права власності на квартиру від його мати ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та буде вживати усіх можливих дій для повернення квартири. Крім того, на підтвердження не визнання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переходу права власності на квартиру у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_9 , є звернення ОСОБА_4 до відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з заявою про що було внесено відомості до ЄДРДР № 0000076. Позивач просить суд визнати рішення прийняте державним реєстратором Рябошапкою І.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про реєстрацію право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на іпотекодержателя ОСОБА_2 , індексний номер 48837133 від 24.09.2019 року законним та правомірним, у зв`язку з виникненням у позивача права звернення стягнення на предмет відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Стягнути з відповідачів судові витрати понесені позивачем.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мухіної Л.С. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Предметом заявленого ОСОБА_2 , позову не є будь-яке право позивача, порушене, оспорюване або не визнане особами, які зазначені відповідачами, а є правомірність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно Правовідносини в сфері державної реєстрації виникають між заявником особою, яка звернулась за вчиненням реєстраційних дій, та державним реєстратором, який є суб`єктом владних повноважень в сфері державної реєстрації. З позовної заяви не вбачається, що заявлені вимоги про визнання законним і правомірним рішення державного реєстратора є похідними від будь-якого спору щодо майна або майнових прав. Вимога про визнання законним і правомірним рішення державного реєстратора є єдиною в позовній заяві. За таких обставин прийняття до розгляду судом такої позовної заяви суперечить вимогам ст. 19 ЦПК України. З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що саме він був заявником реєстраційних дій, щодо яких заявлено позов, і саме на його ім`я державним реєстратором зареєстроване право власності на квартиру. Позовом ОСОБА_2 рішення державного реєстратора не оспорюється. З позовної заяви взагалі не вбачається будь-якого спору щодо рішення державного реєстратора. Позивач посилається на невизнання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переходу права власності на квартиру у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_2 , на підтвердження чого їм наведено факт звернення ОСОБА_4 до відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з заявою про кримінальне правопорушення, про що внесено відомості до ЄРДР № 0000076. Таким чином, навіть з урахуванням наявності кримінального провадження, будь-якого спору щодо рішення реєстратора на теперішній час немає.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява від 13.08.2021 року, складена представником позивача адвокатом Старюком В.А. та підписана Степанком С.А., про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мухіна Л.С., у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду жодних заяв та клопотань не надали.

Від третіх осіб державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Рябошапка І.П., представника Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області заяв та клопотань не надходило, до суду також не з`явились.

Від третьої особи ОСОБА_5 до початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну надходили до суду заяви про участь у засіданні в режимі відеоконференції, проте на зв`язок останній не виходив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надано.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мухіної Л.С. про закриття провадження, суд дійшов до такого.

Згідно з частиною першою ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження це стадiя судового прoцесу, в якій з`ясовується предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

За таких обставин закриття провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26.06.2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Аналогічні висновки містяться у Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як вбачається зі змісту позову, позивач просив визнати рішення прийняте державним реєстратором Рябошапкою І.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про реєстрацію право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на іпотекодержателя ОСОБА_2 , індексний номер 48837133 від 24.09.2019 року законним та правомірним, у зв`язку з виникненням у позивача права звернення стягнення на предмет відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Стягнути з відповідачів судові витрати понесені позивачем.

У клопотанні про закриття провадження у справі зазначено, що позовом ОСОБА_2 рішення державного реєстратора не оспорюється, а з позовної заяви взагалі не вбачається будь-якого спору щодо рішення державного реєстратора. Наявні лише посилається на невизнання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переходу права власності на квартиру у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_2 .

Таким чином, рішення державного реєстратора Рябошапки І.П., на підставі якого проведено реєстрацію права власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 не оскаржується, а тому предмет спору за позовом відсутній та провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Представник відповідача адвокат Мухіна Л.С. просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу. На обґрунтування понесення таких витрат подала суду: копію угоди про надання правової допомоги від 10.11.2021 року, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 10.11.2021 року квитанцію про оплату адвокатської допомоги на суму 5 000,00 грн., з яких складання клопотання про вручення позову 500,00 грн., вивчення матеріалів справи 1 000,00 грн., опрацювання правової позиції у справі 1000 грн., складання клопотання про витребування доказів 500,00 грн., складання клопотання про закриття провадження у справі 1 000,00 грн., участь у судовому засіданні 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витратна правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат,необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, витрати на правничу допомогу на суму 5 000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, фактично наданим адвокатом обсягом послуг у суді на даній стадії судового розгляду, відповідають критерію реальності таких витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій позивача за позовом, що потягнуло за собою необхідність для відповідачів для звернення до фахівця у галузі права за правовою допомогою, та понесення витрат на судовий розгляд, відповідно до положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що необхідно стягнути із позивача на користь відповідач ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мухіної Людмили Сергіївни про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Старюка Віталія Анатолійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Рябошапка Ірина Петрівна, ОСОБА_5 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області про визнання рішення державного реєстратора законним та правомірним закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) з Державного бюджету України суму сплаченого при подачі позову судового збору, а саме 908 (дев`ятсот вісім) гривен. 00 коп.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 15 січня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик