Справа № 682/3076/23
Провадження № 2/682/83/2024
18 квітня 2024 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючої судді Мотонок Т.Я.
з участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу № 682/3076/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
24.11.2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що за виконавчим листом, який виданий за рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 682/704/16-ц від 25.03.2016 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частин (25%) заробітної плати. Також за виконавчим листом, який виданий за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/208/23 від 24.03.2023 з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 (33 %) заробітної плати, всього на 2-х дітей по 1/6 (16,66%) частини. Таким чином, розмір аліментів на кожну дитину має бути однаковим і становить по 1/6 частини (16,66%), але він є нерівним, тобто розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини (25%), є більшим на 8,34% = 25%-16,6%. Загальний розмір стягуваних аліментів на даний час становить 58,34% його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Позивач вважає, що його діти є рівними у своїх правах і повинні отримувати аліменти в однаковому розмірі, при цьому ніхто з них не повинен мати переваги і обмеження щодо розміру аліментів перед іншими дітьми. Тому позивач зазначає, що розмір аліментів, визначений рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 682/704/16-ц від 25.03.2016 має бути зменшений з частини (25 %) до 1/6 частини (16,33%), так як сукупний розмір стягуваних аліментів має становити 50 %, тобто він не може бути ані більшим, ані меншим від розміру аліментів, встановленого ч. 5 ст. 183 СК України. Позивач вказує, що у нього змінився сімейний стан внаслідок народження в 2-му шлюбі двох дітей. Також внаслідок щомісячного стягнення з нього 58 % аліментів з його заробітної плати у позивача значно погіршився майновий стан.
За таких обставин позивач звернувся до суду та просив: зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього, ОСОБА_1 , по частини з всіх видів доходу, на підставі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 682/704/16-ц, від 25.03.2016 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 07.12.2023 у даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.12.2023.
20.12.2023 підготовче судове засідання у справі було відкладено на 19.01.2024.
19.01.2024 підготовче судове засідання у справі було відкладено на 05.02.2024 за клопотанням відповідача.
05.02.2024 підготовче судове засідання у справі було відкладено на 04.03.2024 за клопотанням відповідача.
04.03.2024 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 26.03.2024.
26.03.2024 розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача на 18.04.2024.
18.04.2024 учасники справи до суду не з`явились.
Позивач ОСОБА_1 просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує.
ОСОБА_3 , третя особа по справі, про причини неявки не повідомила, заяви та клопотань до суду не подавала.
Відповідач ОСОБА_2 про причини повторної неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала, відзив на позов до суду не надано. За таких обставин ухвалою суду від 18.04.2024 постановлено проводити заочний розгляд даної справи.
ОСОБА_3 , третя особа по справі, про причини неявки не повідомила, заяви та клопотань до суду не подавала.
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового розгляду не здійснювалось у зв`язку із відсутністю учасників справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Із положень ч. 1 ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно виконавчого листа Славутського міськрайонного суду від 25.03.2016 у справі № 682/704/16-ц, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття дитиною (а.с. 7-8).
Як свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 71400168 від 28.03.2023, з ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.01.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 10).
При вирішенні даного позову дослідженню підлягає зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача та платника аліментів.
В даному випадку позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження суттєвого погіршення свого матеріального стану. Більше того, в даній справі позивачем взагалі не надано доказів на підтвердження свого дійсного матеріального стану на даний час та на час присудження аліментів. Зробити висновок про те, що стягувані аліменти становлять більшу частину заробітку позивача, суд не має можливості, оскільки позивачем не надано доказів його працевлаштування та отримуваного доходу. Доказів про те, що позивач не має рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого він отримує або може отримувати доходи, до суду не надано.
Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилався також на зміну свого сімейного стану.
Однак в даному випадку позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його дружина перебуває на його утриманні. Доказів на підтвердження матеріального стану дружини позивача, зокрема про те, чи перебуває вона у відпустці по догляду за дитиною та чи отримує доходи, до матеріалів справи не надано.
Таким чином, надані позивачем докази не вказують на те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та народження ще двох дітей його матеріальний стан погіршився на стільки, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина у визначному судом розмірі. Варто зауважити, що наявність на утриманні інших дітей та стягнення за виконавчим провадженням аліментів на утримання інших дітей не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
У Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зазначено, що факт народження в платника аліментів дитини в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12,13,81, 141, 263- 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Мотонок Т. Я.