Справа № 496/6206/24
Провадження № 2-о/496/191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Рябової А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

заінтересована особа: Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місце знаходження: індекс 67602, Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Кіпенко, буд. 6,

вимоги заявника: про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

заявники та заінтересована особа повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції заявників та заінтересованої особи.

1. 23.09.2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - заявники), звернулися до суду з заявою, в якій просять встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Бердянськ Бердянського району Запорізької області, Україна, дитини чоловічої статі, батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України.

2. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у заявників в м. Бердянськ Запорізької області, яке знаходиться в окупації, народився син ОСОБА_3 . Заявники не перебувають в зареєстрованому шлюбі. Для реєстрації особи та виконання зобов`язання державного органу реєстрації актів цивільного стану зареєструвати особу з відповідним записом до книги реєстрації актів цивільного стану та видачею свідоцтва необхідно встановити юридичний факт народження особи на окупованої території. За вказаних обставин заявники, звернулися з заявою до суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 23)

4. ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заяви про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. (а.с. 24)

5. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 25)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 року, цивільну справу № 496/6206/24, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. (а.с. 20)

7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 від 24.09.2024 року було відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. (а.с. 21)

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердянськ народився ОСОБА_3 , батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с. 14, 15)

9. Відповідно до копії корінця медичного свідоцтва про народження, виданого 30.12.2022 року Державною бюджетною установою охорони здоров`я «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 3962, 27.12.2022 року о 09:47 годині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народила хлопчика. (а.с. 16, 17)

V. Оцінка Суду.

10. Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

11. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

12. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

13. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

14. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

15. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

16. Пунктом 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, дію яких відновлено наказом Міністерства юстиції України № 5594/5 від 13 грудня 2022 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

17. Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

18. Відповідно до вимог ч.ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

19. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

20. Стаття 52 Конституції України гарантує, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

21. Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.

22. Згідно зі ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

23. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. ратифікованою постановою ВР України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

24. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

25. Зокрема, належними відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

26. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

27. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

29. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

30. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

31. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

32. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

33. Виходячи із вищевикладеного, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження ОСОБА_3 , дитини чоловічої статті, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Бердянськ Бердянського району Запорізької області, Україна. Встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, оскільки дозволяє провести державну реєстрацію народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України.

34. Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

35. Пунктом 1 ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст. 125, 126 СК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Біляївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити.

2. Встановити факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Бердянськ Бердянського району Запорізької області, Україна, дитини чоловічої статі, батько дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України.

3. Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє його виконання.

4. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

5. Повний текст рішення складено 24 вересня 2024 року.

Суддя О.П. Портна