Провадження №2-р/523/11/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судових засідань Томілко М.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігоря Олеговича про роз`яснення судового рішення у справі № 523/10192/23,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Верхола Ігор Олегович з заявою в якій просив роз`яснити ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року у справі № 523/10192/23, провадження № 6/523/237/23 якою було задоволено клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заінтересована особа ОСОБА_2 та яким визнано на території України рішення іноземного суду 44 Р655/22 ЕАЅО від 22 лютого 2023 року, а саме: визнати рішення дільничного суду- суду у сімейних справах- Міхельштадт в собі судді дільничного суду Херрманна, у порядку тимчасової ухвали суду, що негайно набирав чинності від 22 лютого 2023 року, яким вирішено: позивачеві та батькові дітей передати виключне право визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо шляху відібрання малолітніх дітей від матері та передачі їх батькові у відповідності до діючого Законодавства України.

Заява мотивована тим, що з метою виконання на території України рішення іноземного суду Суворовським районним судом м. Одеси в березні 2024 року було видано виконавчий лист по справі № 523/10192/23, провадження № 6/523/237/23. Вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання. Повідомленням Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) від 26.03.2024 року ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю заходів примусового виконання рішення яке було подано до виконання. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить- виконавчі дії щодо відібрання дитини.

Враховуючи, що державний виконавець проводить лише дії з відібрання дитини, а ОСОБА_2 відмовляється виконувати судове рішення, заявник просить суд роз`яснити судове рішення в частині шляху відібрання малолітніх дітей від матері та передачі їх батькові у відповідності до діючого Законодавства України.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи, викладені в заяві, суд приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заінтересована особа ОСОБА_2 , а саме визнано на території України рішення іноземного суду 44 Р655/22 ЕАЅО від 22 лютого 2023 року, а саме: визнати рішення дільничного суду- суду у сімейних справах- Міхельштадт в собі судді дільничного суду Херрманна, у порядку тимчасової ухвали суду, що негайно набирав чинності від 22 лютого 2023 року, яким вирішено: позивачеві та батькові дітей передати виключне право визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо шляху відібрання малолітніх дітей від матері та передачі їх батькові у відповідності до діючого Законодавства України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2023 року залишено без змін.

04 березня 2024 року Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист в редакції:

"Визнати на території України рішення іноземного суду 44 F 655/22 EASO від 22 лютого 2023 року , а саме визнати рішення дільничного суду суду у сімейних справах- Міхельштадт в собі судді дільничного суду Херрманна, у порядку тимчасової ухвали суду, що негайно набирав чинності від 22 лютого 2023 року, яким вирішено: позивачеві та батькові дітей передати виключне право визначення місця проживання дітей : ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 "

Згідно повідомлення Суворовського відділу ДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) від 26.03.2024 року виконавчий документ № 523/10192/23 виданий 04.03.2024 року повернутий без прийняття до виконання в зв`язку з відсутністю заходів примусового виконання рішення.

У відповідності до ч.1ст. 258 ЦПК України, яка визначає види судових рішень, судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю.

Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року також наголошує на тому, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

В свою чергу, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», питання роз`яснення рішення суду розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У рішення від 13 липня 2016 року у справі № 21-452iп16 ВСУ відмовив у роз`ясненні і підкреслив, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що текст ухвали суду не містить двозначних трактувань, є зрозумілим та доступним для сприйняття, в ньому викладені обставини в обґрунтування прийняття саме такого рішення, в ньому дано оцінку та правовий аналіз всім поданим сторонами доказам в їх сукупності, а також зазначено мотиви на вимоги законодавчих актів, якими керувався суд визнаючи на території України рішення іноземного суду таким, що не підлягає примусовому виконанню, резолютивна частина ухвали суду, про роз`яснення якої ініційовано клопотання, відповідає рішенню іноземного суду 44 Р655/22 ЕАЅО від 22 лютого 2023 року, тому ухвала додаткового роз`яснення не потребує.

Разом з тим, суд зазначає, що при вирішенні питання про визнання на території України рішення іноземного суду 44 Р655/22 ЕАЅО від 22 лютого 2023 року, таким, що не підлягає примусовому виконанню, не вирішувалось питання про відібрання малолітніх дітей від матері та передачі їх батькові.

Крім того, суд звертає увагу, що клопотання подане представником ОСОБА_1 про визнання на території України рішення іноземного суду, в порядку ст. ст. 471-473 УПК України - що не підлягає примусовому виконанню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.271 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігоря Олеговича про роз`яснення судового рішення у справі № 523/10192/23.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя