Справа № 394/531/23
Провадження № 2/761/3972/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання шлюбу фіктивним та усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

04.07.2023 року вказана позовна заява надійшла до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області та 24.10.2023 року надійшла за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

В позовних вимогах позивач просить:

- визнати недійсним у зв`язку з фіктивністю шлюб зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , укладений в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 01.07.2022 року, актовий запис №546;

- усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Новоархангельськ Голованіського району Кіровоградської області.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача - ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке померлий мав у приватній власності.

Ще за свого життя, 21.04.2015 року, ОСОБА_5 склав заповіт за яким все своє майно заповів позивачу.

Після смерті ОСОБА_5 , позивач звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. На підставі якої було відкрито спадкову справу.

Крім позивача із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач, як дружина померлого. Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Як зазначає позивач, відповідач має бути усунена від права на спадкування на підставі положень ч.5 ст.1224 ЦК України оскільки у брата було діагностовано онкологічне захворювання та він погодився на реєстрацію шлюбу з відповідачем так як вона обіцяла лікування в одній з європейських клінік. Як до реєстрації шлюбу, так і після, відповідач проживала і працювала в м.Києві, не мала наміру переїжджати за місцем проживання чоловіка - ОСОБА_5 з наміром вести з ним спільне господарство, хоча вона була пенсійного віку та мала можливість переїхати проживати з чоловіком, зосередитись на його лікуванні. На думку позивача, відповідач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 саме задля отримання спадщини, враховуючи що вона була обізнана про його важку хворобу та відсутність спадкоємців першої черги.

Позивач зауважує, що вона із власних заощаджень сплачувала за лікування брата, відповідач не пропонувала свою фінансову допомогу чи допомогу по догляду за хворим чоловіком.

Відповідач не була на похоронах чоловіка та поминальних обідах.

Крім того, позивач зазначає, що шлюб укладений її братом з відповідачем є фіктивним на підставі положень ч.2 ст.40 СК України, так як він був укладений без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

02.01.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому вона просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, з 1985 року відповідач знайома була з ОСОБА_5 . Тривалий час не спілкувались. В лютому 2022 року він зателефонував. З того часу періодично спілкувались по телефону. Вперше зустрілись на початку квітня 2022 року. ОСОБА_5 зустрів її в ОСОБА_7 та повіз до себе додому. ОСОБА_5 запропонував їй переїхати до нього, однак відповідач відмовилась та запропонувала переїхати в м.Київ, де вона має роботу. 17.05.2022 року, перебуваючи в м.Києві, ОСОБА_5 пройшов обстеження в кардіолога та не було виявлено серйозних проблем, «стан відповідає віку». Як зазначає відповідач, ОСОБА_5 не приймав будь-яких ліків при ній, почував себе добре. ОСОБА_5 мав больові відчуття в попереку та він повідомив, що то є наслідками сидячого способу життя. Він самостійно пройшов обстеження в Клінічній лікарні «Феофанія», але медичну документацію не показував, хоча мав занепокоєний вигляд.

В червні-липні 2022 року відповідач провела відпустку в Новоархангельську в ОСОБА_5 , проживаючи в його будинку, займалась консервацією, допомагала йому в хатніх справах.

Наприкінці червня 2022 року ОСОБА_5 запропонував офіційно зареєструвати з ним шлюб та бути сім`єю. 01.07.2022 року в м.Умань було зареєстровано шлюб. Як зазначає відповідач, шлюб було зареєстровано за наполяганням ОСОБА_5 .

У середині липня 2022 року ОСОБА_5 познайомив з його сестрою (позивачем у справі). Вона привітала з одруженням та склалось враження, що вона радіє за брата.

Пізніше, прибираючи в будинку відповідач знайшла медичну документацію ОСОБА_5 і дізналась про його хворобу (онкологію). Як зазначає відповідач, ОСОБА_5 не хотів про це казати, так як боявся її втратити. Відповідач наполягла на ретельному медичному обстеженні, однак ОСОБА_5 відтерміновував його.

Як вказує відповідач, враховуючи негативне ставлення сестри ОСОБА_5 до себе, вона не поспішала з переїздом до нього. Вони жили на дві адреси, то в Новоархангельську, то в Києві.

Наприкінці жовтня 2022 року після спілкування з ОСОБА_5 та враховуючи що він повідомив про поганий стан здоров`я, відповідач приїхала на таксі та було прийнято рішення звернутись до КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» у м.Кропивницький.

ОСОБА_5 перебував на лікуванні у вказаній установі та в приватній лікарні, де було встановлено діагноз «набряк головного мозку», але він категорично відмовився від оперативного втручання.

За наполяганням відповідача, ОСОБА_5 проходив лікування в Інституті нейрохірургії у м.Києві. Більшість часу з ним перебувала позивач. Як вказує відповідач, вся медична документація зберігалась у папці ОСОБА_5 , між ними не обговорювалось питання витрат на лікування. Ліки купувала відповідач та позивач.

В той же час відповідач визнає ту обставину, що вони не мали спільного бюджету.

Після повернення ОСОБА_5 додому після операції, відповідач не приїздила до чоловіка, рідко з ним спілкувалась по телефону. У відзиві відповідач зазначає, що все це пов`язане з тривалими відключеннями електроенергії по всій території України та її зайнятістю на роботі.

Також відповідач вказує, що ОСОБА_5 повідомляв їй, що в нього все добре та він з усім справляється.

Останній раз відповідач спілкувалась з ОСОБА_5 по телефону 07.01.2023 року, але не довго. Пізніше телефонувала, але не могла поговорити з чоловіком та його сестрою, так як не мала можливості додзвонитись. А ввечері ІНФОРМАЦІЯ_1 знайома повідомила що ОСОБА_5 помер.

Відповідач зазначає, що вона була з чоловіком сім`єю, піклувались один про одного, він хотів щоб вона від нього щось отримала, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Як зазначено у відзиві, позивачем не доведено жодної з підстав, які б дозволяли навіть припустити, що вони не мали наміру створити сім`ю, мати взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, не прагнули бути сім`єю. Також відповідач зауважує, що ОСОБА_5 не був у безпорадному стані, не просив її про будь-яку допомогу, обмежене спілкування між ними а також та обставина, що вони не обрали одного місця проживання не свідчать про те, що відповідач не піклувалась про чоловіка, а тому відсутні підстави для усунення від права на спадкування так як вказані обставини не є доведеними.

29.04.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Також позивач вказує, що доводи відповідача зазначені у відзиві не підтверджені жодним доказом. Докази надані до відзиву не спростовують тверджень позовної заяви. Як вбачається, відповідачка востаннє телефонувала ОСОБА_5 29.10.2022 року.

09.05.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Як зазначає представник, всі свої відпустки відповідач використовувала в інтересах ОСОБА_5 : супроводжувала його під час візитів до лікарів, їздила з ним до позивача в Молдову, допомагала у хатніх справах, займалась консервуванням та вчиняла інші дії, притаманні особам, які проживають однією сім`єю, піклуються один про одного, планують спільне майбутнє.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, вислухавши сторони та врахувавши їх процесуальні заяви, свідків, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина 2 статті 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ч.1 ст.15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч.4 ст.15 СК України).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.21 СК України).

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ч.1 ст.36 СК України).

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя (ч.2 ст.40 СК України)

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч.2 ст.41 СК України).

Згідно з положеннями статті 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

В той же час згідно із ч.1 ст.43 СК України, розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.

Стаття 44 СК України визначає, що у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Як роз`яснено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з Сімейним кодексом шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39 Сімейного кодексу України), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою, особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 Сімейного кодексу України).

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Як встановлено судом, 21.04.2015 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження за яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Новоархангельського нотаріального округу Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за №515.

01.07.2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) був зареєстрований шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про що складено актовий запис №543.

Суду не було надано доказів, що святкування реєстрації шлюбу відбувалось у колі друзів, родичів, знайомих.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Із заявами про прийняття спадщини звернулись:

-28.01.2023 року - ОСОБА_1 на підставі заповіту;

-14.02.2023 року - ОСОБА_4 як дружина померлого.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2020 року ОСОБА_5 хворіє та 15.06.2022 року було встановлено діагноз: злоякісне новоутворення простати (передміхурової залози): ацинарна аденокарцинома передміхурової залози (множинні мтс в кістки). Крім того, в жовтні 2022 року було встановлено діагноз - набряк головного мозку.

При зверненні до суду з позовом щодо визнання недійсним шлюбу, позивач зазначала, що відповідач не мала намір створювати сім`ю з померлим ОСОБА_5 , шлюб було зареєстровано з метою отримання спадщини.

Позиції позивача та відповідача щодо мотивів реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_9 кардинально відрізняються та сторони посилаються лише на власні пояснення.

В той же час, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 пояснили, що їм не було відомо про перебування ОСОБА_5 в шлюбі з відповідачем, вони не бачили відповідача за місцем проживання ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_14 (син відповідача) як свідок повідомив, що мати (відповідач) приїжджала разом з ОСОБА_5 до нього. Про реєстрацію шлюбу матері свідок дізнався з її слів та у жовтні 2022 року мати повідомила про хворобу ОСОБА_5 . Як повідомив свідок, він приїжджав за місцем проживання ОСОБА_5 раза три. Також свідок зазначив, що він не бачив ОСОБА_5 взимку та не знав про його смерть.

ОСОБА_10 як свідок в судовому засіданні пояснив, що він не знав про реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 , дружину не бачив. ОСОБА_5 про неї повідомив лише в м.Києві, коли він привіз його на лікування.

ОСОБА_11 в судовому засіданні як свідок пояснила, що вона робила ін`єкції ОСОБА_5 та він розповідав, що дружина обіцяла його вивезти на лікування за кордон, але цього не зробила. Крім того свідок пояснила, що ОСОБА_5 повідомляв про недовіру дружині проводити йому ін`єкції. Свідок не бачила відповідача за місцем проживання ОСОБА_5 .

ОСОБА_15 в судовому засіданні як свідок пояснила, що 12.09.2022 року відвідала ОСОБА_5 та він її повідомив, що одружився так як відповідач обіцяла допомогти в лікуванні за межами України. На похованні ОСОБА_5 відповідача не було.

ОСОБА_12 в судовому засіданні як свідок пояснила, що їй ОСОБА_5 повідомив, що він познайомився з лікарем, яка мала вивезти його на лікування за межі України, але умовою цього була реєстрація шлюбу. Свідок пояснила, що їй не було відомо про реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 з відповідачем. Відповідача свідок ніколи не бачила, не чула про неї.

ОСОБА_16 як свідок суду пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_5 та тільки в жовтні 2022 року дізналась про одруження колишнього чоловіка, коли він подзвонив та попросив поїхати з ним в м.Кропивницький на лікування. Як повідомила свідок, вона погодилась та коли приїхала в будинок, в якому жив ОСОБА_5 , в будинку був безлад та неприємний запах, в холодильнику були зіпсовані продукти. Після повернення з м.Кропивницький, ОСОБА_5 потребував стороннього догляду, однак не було кому його доглядати. Після того, як свідок вирішила питання щодо госпіталізації ОСОБА_5 , приїхала відповідач та ОСОБА_5 залишився з нею. Як довго відповідач була з ОСОБА_5 свідок не могла пояснити.

ОСОБА_13 в судовому засіданні як свідок пояснила, що догляд за ОСОБА_5 здійснювала його сестра (позивач у справі), дружину не бачила. Про дружину стало відомо лише після повернення ОСОБА_5 з Києва (після операції). Дружини не було на похованні ОСОБА_5 .

Під час слухання справи судом встановлено, що за період перебування відповідача в шлюбі з ОСОБА_5 , останній перебував двічі на стаціонарному лікуванні.

Так в період з 31.10.2022 року по 03.11.2022 року ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування в м.Кропивницький.

Однак відповідач, як дружина не підтримувала його під час перебування на лікуванні в м.Кропивницький у вказаний період.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила що саме вона супроводжувала ОСОБА_5 до м.Кропивницький для лікування та у зворотному напрямку, в період часу перебування в м.Кропивницький відповідача не бачила.

Позивач в судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_16 та пояснила, що відповідач не приїжджала в м.Кропивницький.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач перебувала з чоловіком на лікуванні в м.Кропивницький на підтвердження чого надала копії двох чеків про придбання ліків.

Однак суд не може прийняти до уваги вказані чеки як належні докази перебування відповідача в м.Кропивницький разом з чоловіком та придбання нею вказаних ліків, оскільки представник відповідача повідомила, що згідно з графіком роботи відповідача, вона працювала з понеділка по п`ятницю та суду не надано доказів, що у вказані дні (31.10.22-03.11.2022 року) відповідач була відсутня на робочому місці.

В подальшому, в період з 08.11.2022 року по 16.11.2022 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститут нейрохірургії» та 09.11.2022 року було проведено оперативне втручання - КПТЧ (кістково-пластична трепанація черепа) в скроневій ділянці праворуч. Субтотальне видалення внутрішньо мозкового об`ємного утворення скроневої частки.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, після виписки 16.11.2022 року з лікувальної установи, ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, він не міг самостійно забезпечувати власну життєдіяльність.

Крім того, позивач та відповідач пояснили, що 16.11.2022 року після повернення ОСОБА_5 з лікувальної установи за місцем свого проживання - Кіровоградська обл., відповідач в той же день вирушила до м.Києва та до його смерті до селища Новоархангельськ Кіровоградської області не приїжджала.

Як пояснила відповідач, вона була вимушена поїхати до м.Києва, так як у неї з позивачем були неприязні стосунки.

Відповідач не надала суду обґрунтованих пояснень, чому її чоловік не проживав після операції за місцем її проживання, для можливості надання належного догляду, утримання, підтримки.

Крім того, з інформації про здійснені телефонні дзвінки відповідачем, вбачається, що ОСОБА_4 не телефонувала чоловікові після 16.11.2022 року для з`ясування його стану здоров`я, не цікавилась його станом здоров`я.

Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, що вона мала будь-які перешкоди телефонувати ОСОБА_5 чи приїхати для його підтримки після операції та враховуючи його хворобу.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача що саме відсутність світла, зайнятість на роботі та обстріли стали перешкодою для можливості зателефонувати чоловікові, оскільки такі пояснення на обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами власні пояснення щодо здійснення консервування за місцем проживання ОСОБА_5 та її допомогу у влаштуванні ОСОБА_5 на лікування до Державної установи «Інститут нейрохірургії». Позивач в судовому засіданні заперечувала факт здійснення консервування відповідачем та пояснила, що на лікування до Державної установи «Інститут нейрохірургії» було надано направлення лікувальною установою в м.Кропивницький.

З інформації, щодо вихідних дзвінків по номеру телефона НОМЕР_1 (як пояснили сторони цим номером телефона користувався померлий ОСОБА_5 ) вбачається, що ОСОБА_17 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 телефонувала останньому з періодичністю один раз в 2-3 дні, а то і щодня. В той же час, після реєстрації шлюбу такі розмови були рідшими та значно меншої тривалості.

В певні проміжки часу спілкування позивача з чоловіком взагалі відсутнє, зокрема, 06-10 вересня 2022 року, 12-13 вересня 2022 року, 15-18 вересня 2022 року, 20-21 вересня 2022 року, 24-29 вересня 2022 року, 30 вересня - 08 жовтня 2022 року. В жовтні відповідач не кожного дня телефонувала чоловікові. В листопаді місяці зафіксовано лише один дзвінок - 15.11.2022 року . Після повернення ОСОБА_5 за місцем проживання 16.11.2022 року після операції, відповідач не телефонувала йому жодного разу до дня його смерті.

Крім того, відповідач, будучи лікарем за фахом, не залишилась з чоловіком та не підтримувала його після проведеної операції в листопаді 2022 року. При тому що відповідач в судовому засіданні підтвердила, що після операції ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги.

В той же час суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин проживання відповідача разом з ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу, враховуючи що сама відповідач вказує, що вона працювала в м.Києві.

Надана довідка №22-04/140 вк від 29.03.2024 року, видана Державною установою «Національний науковий центр «Інститут кардіології, клінічної та регенеративної медицини імені ОСОБА_18 Стражеска» щодо відпусток ОСОБА_4 не може свідчити що у вказані проміжки часу (після реєстрації шлюбу) вона перебувала разом із своїм чоловіком, враховуючи заперечення позивача щодо проживання відповідача з чоловіком та пояснення свідків про відсутність її за місцем проживання ОСОБА_5 .

Відповідач під час слухання справи не надала суду доказів, що вона проживала разом з ОСОБА_5 , підтримувала з ним фактичні шлюбні відносини та мали спільний бюджет.

Судом під час слухання справи встановлено, що ОСОБА_5 та відповідач фактично жили окремими життями, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували.

Відповідач зазначала, що вона придбавала ліки для ОСОБА_5 . Однак під час слухання справи відповідач не надала виписку по банківському рахунку з якого можна зробити висновок про придбання нею ліків чи препаратів, не надано доказів, що вона мала фінансову можливість їх придбавати, враховуючи вартість ліків які необхідні хворим з онкологічними захворюваннями.

У судовому засіданні під час розгляду справи судом встановлено, що, укладаючи шлюб, відповідач фактично не мала наміру створити сім`ю та набути прав та обов`язків подружжя. З моменту реєстрації шлюбу відповідач не проживала з ОСОБА_5 , спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє. Відповідач не довела суду що вона мала бажання проживати разом з ОСОБА_5 , дбати про його добробут та моральний стан сім`ї, піклуватися про нього, підтримувати. Також суду не надано доказів, що вони разом відпочивали чи відвідували своїх рідних, близьких та друзів. Поведінка відповідача під час перебування у шлюбі не відповідає загальновизнаним у суспільстві нормам поведінки осіб, які мають бажання створити сім`ю та взяти на себе взаємні зобов`язання.

Таким чином враховуючи стосунки сторін до шлюбу, незначну тривалість останнього, поведінку сторін під час шлюбу та ставлення один до одного, відсутність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, підтримки дружиною чоловіка під час його хвороби, відсутність бажання знати про його стан здоров`я, суд приходить до висновку, що шлюб був укладений без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя та його фіктивність.

В зв`язку з цим, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - визнанню недійсним на підставі ч.2 ст.42, ст.44 Сімейного кодекс України від дня його державної реєстрації.

Щодо вимог позову про усунення відповідача від права спадкування суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Однак враховуючи що судом задоволені вимоги позову про визнання шлюбу недійсним, наслідком чого є неможливість відповідачу отримати спадщину після померлого ОСОБА_5 , тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині усунення відповідача від спадкування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 77-81, 141, 263, 265, 280-283, 287 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , кімнати 3, 8) про визнання шлюбу фіктивним та усунення від права на спадкування - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 01.07.2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №543 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - визнати недійсним.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19 вересня 2024 року

Суддя: Н.Г. Притула