Рішення

Іменем України

Справа № 712/4145/24

Провадження № 2/712/1816/24

02 липня 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Ганджа В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 та отримання кредиту згідно Заяви анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3309944 від 24.10.2020 року, що акцептована відповідачем 24.10.2020 року, шляхом підписання електронним підписом. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти. Підписанням Договору позики відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № /2 від 24.10.2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у тому числі за Договором позики №/2 від 24.10.2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором не виконав, станом на 15.03.2024 року відповідач має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 115930 грн., а саме: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 111930 грн. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48849 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 44849 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48849 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 грн. та на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

08 квітня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

12 червня 2024 року представник відповідача адвокат Тараненко М.О. скерував до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву посилався на те, що за умовами електронного договору позики від 24.10.2020 року укладеного між ТОВ "ІНФІНАНС" та гр. ОСОБА_1 , на підставі заяви-анкети № 3309944, сторони встановили строк кредитування за даним договором - 18 днів, тобто до 10.11.2020 року, включаючи дату отримання та повернення позики. Тобто, строк кредитування був погоджений сторонами та становив саме 18 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов вищевказаного договору має становити 1 260,00 грн. за період з 24.10.2020 року по 10.11.2020 року, виходячи з розрахунку: 4000 грн. (тіло кредиту) х 1,75% (базова відсоткова ставка) х 18 днів (строк позики). Нарахування ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості відповідачу по відсоткам більш ніж на 40 000,00 грн. здійснено поза межами кінцевого строку кредитування та за відсутності правової підстави на це.

В позовній, заяві ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» зазначає, що «заборгованість відповідача за відсотками на дату відступлення права вимоги становить - 111 930,00 грн., натомість враховуючи нібито-то принцип розумності, співмірності та пропорційності просить стягнути заборгованість в сумі 48 849,00грн.». З вказаного слідує, що позивач визначає суму заборгованості на власний розсуд, без будь-якого її правового обґрунтування, що є порушенням вимог чинного законодавства про кредитування в Україні.

10.11.2020, закінчився строк позики, однак позивач звернувся до суду лише 03.04.2024, а саме із пропуском строку загальної та спеціальної позовної давності.

Так, до матеріалів позовної заявами позивачем долучено докази понесених витрат на правничу допомогу, які останній оцінює в сумі 13 000,00 грн. Дослідивши заявку на надання юридичної допомоги № 1123 від 07.02.2024 та витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024, встановлено, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» позивачу у справі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було надано усну консультацію тривалістю 2 години (вартість однієї години 2 000,00грн.), вартістю 4 000,00грн.; складено позовну заяву про стягнення боргу (тривалість 3 годин, вартість однієї години 3 000,00грн ), вартістю 9 000,00 грн. На переконання представника позивача, зважаючи на предмет позову, його ціну, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за його заявою), заявлені витрати на правничу допомогу в р озмірі 13 000 грн. є завищеними. Так, за надані юридичні послуги, з огляду на типовий характер справи і її відносно невисоку складність достатньо було по одній годині часу (на кожну послугу), з огляду на що компенсації підлягають витрати на правничу допомогу за дві години витраченого часу на суму згідно погоджених сторонами договору про надання правничої допомоги тарифів, а в решті суми правничої допомоги, яка підлягає до відшкодування слід відмовити.

26 червня 2024 року представник позивача скерував до суду пояснення по справі, в обґрунтування вказував на те, що відповідно до умов Договору позики Позичальнику надано кредит в розмірі 4 000.00 грн., строк користування кредитом - 18 днів, строк дії Договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. Відповідно до п. 6.1 Правил надання грошових коштів у позику, проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі виходячи з максимальної відсоткової ставки з урахуванням положень п. 7.3. Правил. Таким чином, нарахування відсотків нараховується на період фактичного користування коштами, а, відповідно, посилання на 18-тиденний строк є безпідставним з огляду на те, що відповідач, порушуючи свої зобов`язання, користувався коштами й після встановленого строку користування кредитом. Позичальник погодився на відповідні умови нарахування відсотків, а тому, позиція останнього щодо незгоди із відсотками спростовується, а сплата відсотків повинна бути здійснена за фактичний строк користування кредитом. Даний договір підписаний відповідачем, і а отже умови договору були йому відомі і зрозумілі. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 15.03.2024 р., відповідно до розрахунку заборгованості, становить 115930,00 грн., з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000,00 грн.; Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 111930,00 грн.; Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48849,00 грн., з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000,00 грн.; Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» 44849,00 грн.; Вказана заборгованість підтверджується доданими до позовної заяви розрахунком заборгованості, та є чинною та такою, що не спростована Відповідачем. На підставі вищевикладеного, можна зробити висновок, що Відповідач у своєму відзиві на позов не спростував доводи позивача щодо недоведеності суми заборгованості за наданим розрахунком за даним Договором надання споживчого кредитування. Доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з сумою заборгованості, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. Відповідач, в той же час не заперечує факт його укладення договору, факт порушень своїх зобов`язань, посилаючись на незгоду із сумою заборгованості. Також, відповідач не надає суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, чи контррозрахунку. Таким чином, позивачем надані усі можливі докази наявності заборгованості відповідача перед позивачем, в той час як відповідач жодним чином не спростував доводи позивача та не надав аргументованих доводів своєї позиції.

Відповідно до умов Договору позики від 24.10.2020 р., Позичальнику надано кредит, строк користування яким - 18 днів. В той же час, строк дії Договору становить 3 роки. Таким чином, обчислення строку позовної давності починається з 25.10.2023 року, а кінцевою датою звернення до суду є 25.10.2026 року. Тому враховуючи вищевикладене, Позивачем не було пропущено строків позовної давності.

Позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо витрат на правову допомогу, які були понесені Позивачем зв`язку з пред`явленням позову до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

В судове засіданні представник відповідача адвокат Тараненко М.О. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3309944 від 23.10.2020 року, що акцентована відповідачем 24.10.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Мета отримання кредиту: для використання в споживчих цілях, розмір кредиту 4000 грн, строк кредитування 18 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації. Підписанням одноразовим ідентифікатором 9d1n2d Договору позики відповідач також підтвердив, що він вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Інфінанс», які є невід`ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики.

ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 4000,00 грн шляхом зарахування на платіжну картку, що відповідачкою не оспорювалось.

16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики.

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року ТОВ «Інфінанс» набуло право грошової вимоги, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № на загальну суму заборгованості 4000,00 грн. за тілом кредиту, 57330 грн. - заборгованість по процентам.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023/01, в тому числі за Договором позики № , що укладений між ТОВ «Інфінас» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № на загальну суму заборгованості 115930 грн, з яких 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 111 930 грн - заборгованість по процентам.

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість відповідача складає 115930 грн. 00 коп., проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить суд стягнути заборгованість в розмірі 48849 грн., з яких 4000 грн. - тіло кредиту, 44849 грн. проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за договором про надання фінансових послуг № /2 від 23.10.2020 року, а тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом 4000 грн.

Що стосується розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору про надання фінансових послуг № 063607765/2 від 24.10.2020 року сторони встановили строк кредитування 18 днів.

Встановлено, що строк кредитування був погоджений сторонами та становив 18 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 1260,00 грн.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

Відповідно до п. 7.3. Правил надання грошових кошів у позику Пролонгація кредиту здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих процентів за користування кредитом (у разі наявності, сплати неустойки та штрафних санкцій на вимогу Товариства за фактичну кількість днів користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів попередньої оплати позичальником нарахованих процентів за користування кредитом після спливу строку кредитування 18 днів, а отже пролонгації кредитного договору від 24.10.2020 року матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача та погодження останнім пропозиції позичальника про це.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 24.10.2020 року по 16.12.2021 року, не здійснила оплату суми нарахованих процентів.

Відтак, посилання на умови договору п. 7.3. Привал пролонгації без згоди відповідача, у випадку наявності у позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості, є безпідставним.

Частиною восьмою статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в розмірі 1260 грн., підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні.

В матеріалах справи в позовній заяві позивач зазначив відомості про попередні (орієнтовні) розрахунки сум судових витрат, понесених ТОВ «Коллект Центр», а саме витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн.

Загальна сума судових витрат позивачем не перевищує попереднього (орієнтованого) розрахунку витрат згідно позовної заяви. На виконання вимог ст.137 ЦПК України адвокатом поданий детальний опис виконаних робіт.

На оплату правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» мають бути понесені згідно з договором про надання правничої допомоги від 02.01.2023 року витрати, а саме в розмірі 13000 грн..

Відповідно до платіжної інструкції № 413000008 від 09.02.2024 року ТОВ «Коллект Центр» сплачено 51000 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Предметом судового розгляду були позовні вимоги з ціною позову в розмірі 48849 грн. За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення заборгованості в сумі 5260 грн., що складає близько 10% від ціни позову у зв`язку з відмовою в даній частині. За таких обставин на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь відповідача витрати з оплати правової допомоги та судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, тобто у сумі 1602,80 грн. (13000 грн. * 10%+3028*10%).

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики № /2 від 23.10.2020 року в розмірі 5260 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати в сумі 1602 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлено 08 липня 2024 року.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (м. Київ, вул.. Мечнікова, 3, офіс. 306 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )