УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Жовноватюк В.С., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , інша особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через адвоката Прокудіну К.А. звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Перевіривши заяву на відповідність вимог ЦПК України, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч.7 ст.177 ЦПК України).

Згідно з ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з роз`ясненнями щодо підстав представництва адвокатом клієнта в суді (рішення №62 від 02 серпня 2022 року), Рада адвокатів України наголошує на тому, що відповідно до статті 26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою надання правової допомоги є договір про надання правової (правничої) допомоги, та враховуючи наведене роз`яснює, що довіреність є підтвердженням повноважень адвоката, у випадку якщо вона надана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

Так, до заяви на підтвердження повноважень адвоката долучено лише копію довіреності від 01 лютого 2024 року, посвідченої нотаріусом міста москви Матіосовим В.В. та копію свідоцтва Прокудіної К.А. про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як зазначила Велика палата Верховного Суду у справі №910/23346/16 від 13 березня 2018 року чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду.

Суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи, що заяву подано адвокатом без підтвердження своїх повноважень, заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інша особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути з усіма додатками.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.С. Жовноватюк