ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 522/15604/21

провадження № 61-9233св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Синько Олена Анатоліївна, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року у складі судді Бондара В. Я. та постанову Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у складі колегії суддів

Кострицького В. В., Лозко Ю. П., Коновалової В. А., і виходив з наступного.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_6 одружився на ОСОБА_7 (її прабаба). Від шлюбу в них народилося два сина: ОСОБА_8 (її дід) та ОСОБА_9 (її двоюрідний дід). ОСОБА_8 одружився на ОСОБА_10 (її баба), від шлюбу в них народилася ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 (її матір).

3. ОСОБА_9 одружився на ОСОБА_12 та в них народилася ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (її тітка). ЇЇ матір ОСОБА_11 одружилася з її батьком ОСОБА_14 . Згодом вона одружилася з ОСОБА_15 та змінила прізвище з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_17 ».

4. В свою чергу ОСОБА_13 народила ОСОБА_18 , яка одружилася з ОСОБА_19 , в результаті чого змінила прізвище на ОСОБА_20 .

5. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_20 померла, після її смерті відкрилася спадщина.

6. Зазначала, що 03 серпня 2018 року вона склала заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус роз`яснила, що для підтвердження родинних відносин необхідно надати рішення про встановлення факту родинних відносин.

7. Додатково зауважувала, що справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки між сторонами існує спір про право, у провадженні суду перебуває справа № 522/14006/18 про визнання заповіту ОСОБА_20 недійсним.

8. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_20 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стислий виклад позиції відповідача

9. ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позовних вимог

ОСОБА_1 , посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначав, що

ОСОБА_1 не є троюрідною сестрою або родичкою іншого ступеня споріднення ОСОБА_20 .

10. ОСОБА_1 є донькою знайомої ОСОБА_20 , яка, уклавши другий шлюб з сусідом останньої, переїхала проживати з російської федерації до України. ОСОБА_4 та ОСОБА_20 були близькими подругами більше ніж

20 років, вони разом проводили багато часу, часто бували одна в одної вдома, разом відпочивали, святкували дні народження та інші свята, проводили вихідні разом, переживали горе разом, підтримували одна одну, знали одна про одну майже все.

11. Посилався на те, що йому відомо, що ОСОБА_20 неодноразово пропонувала його сестрі ОСОБА_4 поселитися разом з нею у будинку

по АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_20 хворіла ОСОБА_4 піклувалася про неї, приносила їжу. У ОСОБА_20 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її єдиного сина ОСОБА_21 родичів не залишилося.

12. Вважав, що позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження родинних відносин з ОСОБА_20 .

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

13. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

14. Встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_1 є троюрідною сестрою ОСОБА_20 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

16. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності підтверджуються факт того, що позивачка є троюрідною сестрою ОСОБА_20 . Водночас судом не було прийнято докази, які були подані з порушенням порядку їх подання, а встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, на підставі своєчасно поданих письмових доказів, яким була надана обґрунтована правова оцінка, та показань свідків.

17. Відхиляючи доводи відповідача пор пропуск позивачкою позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що встановлення факту родинних відносин належить до особистих немайнових прав ОСОБА_1 , а тому до такої вимоги позовна давність також застосуванню не підлягає.

Основний зміст та мотиви судового рішення апеляційного суду

18. Постановою Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року

апеляційну скаргу ОСОБА_22 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року залишено без змін.

19. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності свідчать про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Крім того, апеляційний суд погодився з наданою судом першої інстанції правовою оцінкою поданими сторонами доказам, підставам для їх прийняття та відхилення. Зауважено, що доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи касаційної скарги

20. 09 травня 2024 року ОСОБА_5 , від імені якого діє адвокат Синько О. А., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

21. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновків щодо застосування

норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки, необґрунтовано відхилили клопотання про дослідження та огляд доказів, клопотання про долучення доказу. Крім того, суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

22. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не врахували, що подані позивачкою докази є недопустимими, оскільки одержані з порушення порядку, встановленого законом, а також є сумнівними.

23. Посилається на помилковість прийняття судами попередніх інстанцій таких недопустимих доказів, як свідоцтва про народження позивачки, свідоцтва про народження ОСОБА_18 , свідоцтва про шлюб ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , архівних виписок.

24. Вважає, що висновок експерта від 11 січня 2023 року № 056/08 не відповідає критеріям достовірності, є необґрунтованим та необ`єктивним,

будь-які обґрунтування висновків відсутні.

25. Зауважує, що електронні докази не були досліджені судами попередніх інстанцій за його клопотанням в місці їх знаходження, більш того, таке клопотання безпідставно повернуто протокольною ухвалою. Також вважає безпідставним відхилення судом апеляційної інстанції його клопотання про дослідження показів допитаних у суді першої інстанції свідків. Оцінку показань свідків зі сторони позивача на предмет їх достовірності, допустимості і достатності суди не надали, не звернули увагу на те, що такі показання спростовуються іншими доказами у справі, зокрема показами свідків сторони відповідача.

26. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм статей 78, 81 ЦПК України при відхиленні його клопотання про долучення до матеріалів справи судового рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (справа № 2-6508/07).

27. Зауважує, що у матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі

ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28. Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 522/15604/21, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

29. 19 липня 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи № 522/15604/21.

30. Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

31. Архівна виписка з метричної книги Пиєлдинської Миколаївської церкви Усть-Сисольського повіту Вологодської губернії за 1900 рік вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_86 у батьків ОСОБА_25 і його дружини ОСОБА_7 . Архівна виписка видана державною установою «Національний архів республіки Комі» № Г-102 від 30 липня 2018 року.

32. Архівна виписка з метричної книги Пиєлдинської Миколаївської церкви Усть-Сисольського повіту Вологодської губернії за 1883 рік вказує, що

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_87 у батьків ОСОБА_25 і його дружини ОСОБА_7 . Архівна виписка видана державною установою «Національний архів республіки Комі» № Г-103 від 30 липня

2018 року.

33. Довідка про укладення шлюбу № 2066 від 30 липня 2018 року керівника органу запису актів громадянського стану вказує, що ОСОБА_26 та ОСОБА_11 уклали шлюб 15 січня 1942 року, в результаті чого було змінено прізвище дружини як ОСОБА_16 .

34. Зазначені вище три документи, а саме архівні виписки про народження ОСОБА_88, ОСОБА_89 та довідка про укладення шлюбу не скріплені гербовою печаткою, а тому не відповідають статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, не легалізовані, отже не були прийняті судом до уваги.

35. На фотокопії копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_23 ,

1900 року народження, та ОСОБА_24 , 1906 року народження, які уклали шлюб 12 січня 1957 року, відсутній підпис завідуючого бюро записів актів громадянського стану та гербова печать, але цей документ виданий органами Української РСР відповідно до правил, що діяли на той час, тому є належним доказом.

36. ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у батьків ОСОБА_23 та ОСОБА_27 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 01 серпня 2018 року.

37. ОСОБА_23 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Одесі, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

38. ОСОБА_24 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Одесі, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

39. У ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_10 у м. Одесі народилася дочка - ОСОБА_18 , відомості про батька не вказані, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 .

40. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_18 була витребувана у позивачки на підставі частини шостої статті 95 ЦПК України, адже представник відповідача вказувала, що на ньому міститься пляма та взагалі копія нечітка. З огляду на те, що оригінал надано не було, а відповідач ставив під сумнів подану копію, судом не бралася до уваги копія свідоцтва про народження ОСОБА_18

41. ОСОБА_18 30 серпня 1991 року уклала шлюб з ОСОБА_19 , в результаті чого змінила прізвище як « ОСОБА_29 », про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 .

42. ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Одеса, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

43. Шлюб між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2007 року у справі № 2-6508/07.

44. ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 .

45. ОСОБА_23 є першою людиною, яка зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , в якому також була зареєстрована ОСОБА_18 , про що свідчить домова книга.

46. З свідоцтва про народження ОСОБА_11 , яка народилася

ІНФОРМАЦІЯ_12 в с. Пиєлдино Спольського району республіки Комі, серії НОМЕР_8 вбачається, що її батьками є ОСОБА_30 та ОСОБА_31 .

47. ОСОБА_32 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 в

м. Сиктиквар республіки Комі, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_9 .

48. У батьків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 ІНФОРМАЦІЯ_14 народилася ОСОБА_35 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 , видане повторно 08 червня 1967 року.

49. На вимогу суду представником позивачки було надано оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка народилася у батьків ОСОБА_37 та ОСОБА_38 . Такий оригінал свідоцтва серії НОМЕР_11 виданий повторно 17 червня 2023 року органом РАЦС Москви № 125 Багатофункціонального центру надання державних послуг поселення.

50. Оригінал свідоцтва про народження виданий повторно на території країни-агресора 17 червня 2023 року та не легалізований в законному порядку, однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року № 107, такий оригінал був прийнятий судом до уваги.

51. ОСОБА_35 та ОСОБА_15 24 січня

1951 року уклали шлюб, в результаті чого прізвище дружини стало ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_12 .

52. Згідно з висновком експерта № 056/08 від 11 січня 2023 року, складеним ОСОБА_39 , професором за спеціальністю «Загальне мовознавство», доктора філологічних наук, директора Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України, записи особового імені ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93 у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Зазначається, що через співіснування в розмовній практиці регіону, де відбулася документальна фіксація імені, повного ОСОБА_86 та усіченого ОСОБА_94 варіантів імені, відбулося зближення імені та їх подальша фіксація в документальних записах однієї особи.

53. Суд прийняв до уваги такий висновок доктора філологічних наук, професора ОСОБА_40 не як висновок експерта, а як письмовий доказ - висновок фахівця у філології, мовознавстві.

54. ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , нотаріально посвідченою заявою зареєстрованою в реєстрі за № 82 від 08 лютого 2018 року запрошувала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , на період з 18 лютого 2018 року по 18 березня 2018 року до міста Одеси за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та гарантувала матеріальне забезпечення громадянці іншої держави ОСОБА_1 під час її перебування на території України. Крім того ОСОБА_20 зобов`язалася здійснити оплату усіх витрат (включаючи транспортні витрати, харчування, медичне обслуговування) під час перебування ОСОБА_1 на території України.

55. Після смерті ОСОБА_20 ОСОБА_1 03 серпня 2018 року подала заяву про прийняття спадщини, заява зареєстрована приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є. С. за № 2484.

56. 25 липня 2018 року ОСОБА_4 подала заяву приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Савійній К. П. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_20 .

57. Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він є чоловіком померлої ОСОБА_41 , у них був син - ОСОБА_42 рідний, його не рідний. Повідомив, що у ОСОБА_43 є одна родичка - троюрідна сестра ОСОБА_1 , яка приїжджала до них, вони з дружиною їздили до неї декілька разів, приїжджали її діти, ОСОБА_44 приїжджав з дітьми. Це єдина кровна родичка, мати її померла. В 1995 році вони вперше поїхали до ОСОБА_45 . ОСОБА_51 з ОСОБА_46 раз на тиждень зідзвонювалися, а приїжджали раз в три роки або ОСОБА_95, або її діти, чи ОСОБА_44 чи ОСОБА_47 приїжджав - її син. Проживали один в одного, коли приїжджали в гості. ОСОБА_51 познайомилася з ОСОБА_48 десь в 2007 році, вони в лікарні познайомилися, вони спілкувалися, сказав, що вони подруги, але не супер близькі. На запитання представника відповідача, зазначив, що з 1991 по 2007 вони були одружені, але проживали вони до останнього її дня разом, шлюб розірвали по деяким причинам. За адресою реєстрації він зареєстрований з народження, це квартира батьків. З 1991 року ОСОБА_1 приїжджала разів п`ять, і два її сина приїжджали, третій не приїздив. Про батьків ОСОБА_45 свідок не мав інформації, знає тільки ОСОБА_49 , яка була рідною сестрою ОСОБА_45 та проживала на ОСОБА_50 . У 1995 році він і ОСОБА_51 їздили в гості до ОСОБА_45 , у 2001 році ОСОБА_51 поїхала сама, у 2005 році їздили разом.

58. Свідок ОСОБА_52 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_46 , яка є сестрою ОСОБА_42 , бачилися вони двічі. ОСОБА_53 - дружина його рідного дяді, знайомі вони з їхнього весілля і до її смерті. Свідок спілкувався з ОСОБА_46 тільки через ОСОБА_96, ОСОБА_51 називали ОСОБА_54 сестрою, вони їздили в гості один до одного. ОСОБА_95 ОСОБА_55 була присутня на похоронах ОСОБА_42 . Свідок вказав, що після розірвання шлюбу ОСОБА_56 і ОСОБА_51 залишися у добрих стосунках.

59. Свідок ОСОБА_57 пояснив суду, що з ОСОБА_58 вони давно дружать, він знав і його дружину ОСОБА_96 і її сестру ОСОБА_54 . В гостях у ОСОБА_29 свідок був часто, раз на місяць може. Десь з 2012 року свідок знайомий з ОСОБА_46 , коли та приїхала в гості. ОСОБА_59 проживала з ОСОБА_58 , вони розлучилися фіктивно, бо ОСОБА_56 взяв кредит, для того, щоб вивести майно з-під арешту, убезпечити майно, але вони разом проживали. Останній раз свідок бачив ОСОБА_54 на похоронах в 2018 році.

60. Свідок ОСОБА_60 пояснив суду, що ОСОБА_61 він знає зі школи, з ОСОБА_62 познайомилися, як вони одружилися. Спілкувалися вони не часто, можливо раз чи два на рік. ОСОБА_95 - сестра ОСОБА_42 приїжджала в Україну разів п`ять.

61. Свідок ОСОБА_63 пояснила суду, що з ОСОБА_62 вона познайомилася через ОСОБА_4 , яку останню вона знала з 70-років. Діти у свідка та ОСОБА_42 були погодки, вони спілкувалися, святкували дні народження, ходили на пляж з дітьми, в гості ходили. У ОСОБА_42 був тільки син, який загинув, мама її померла десь у 2002 році, про сестер чи братів ніколи ОСОБА_51 не говорила і чоловіка її вона ніколи не бачила. Якась жінка приїздила з росії, але хто вона така свідок не знає. В ОСОБА_42 та ОСОБА_4 були дуже близькі відносини. ОСОБА_51 постійно казала, що на ОСОБА_64 зробить заповіт. Сказала, що ОСОБА_51 з чоловіком не проживали з

1993 року, він ніколи не ходив на пляж з ними, в гості, у 2007 році вони розлучилися офіційно після смерті їхнього сина. Про ОСОБА_65 та ОСОБА_66 , ОСОБА_67 свідок ніколи не чула, єдиний кого бачила, це ОСОБА_68 - її водій.

62. Свідок ОСОБА_69 пояснила суду, що їй відомо, що ОСОБА_70 зробила заповіт на ОСОБА_71 . ОСОБА_51 завжди казала, що вона сама, а ОСОБА_72 свідок побачила на похоронах. Вперше ОСОБА_73 на поминках сказала, що вона племінниця ОСОБА_74 , а потім, що сестра. Свідок згадала, що колись ОСОБА_17 приїжджала в Одесу на відпочинок, бо її мама тут проживає, але ОСОБА_51 ніколи про неї не говорила. З ОСОБА_20 у свідка були дружні стосунки. З чоловіком вони розлучилися, тоді коли досягли згоди про розподіл майна, бо чоловік хотів ділити майно, вона відкупилася від нього. Про родичів ОСОБА_42 невідомо. ОСОБА_19 вона побачила на похоронах, він активізувався, коли вона сильно захворіла, почав телефонувати їй, приїжджати. ОСОБА_75 , ОСОБА_76 та ОСОБА_77 свідку не відомі. Як свідок зрозуміла з розмов на похоронах, ОСОБА_95 ночувала в будинку ОСОБА_42 , вона багато вивезла з її будинку.

63. ОСОБА_78 пояснив, що він є сином ОСОБА_79 , тато з ОСОБА_80 в 1991 році одружилися, з сином ОСОБА_42 - ОСОБА_81 спілкувалися, він на

4 роки старший, вони навчалися в одній школі. ОСОБА_95 є троюрідною сестрою ОСОБА_42 , про що ОСОБА_51 говорила та бабуся ОСОБА_82 . Наприкінці 2000-х ОСОБА_95 приїжджала погостити, також у 2012 році і на похоронах у 2018 році, в цілому разів п`ять. ОСОБА_95 приїжджала в гості до ОСОБА_42 і діти приїжджали. На запитання представника відповідача повідомив, що тато з ОСОБА_80 проживали разом весь час, з 1989 року і по день її смерті, вони проживали на АДРЕСА_2.

64. Свідок ОСОБА_83 пояснила суду, що ім`я ОСОБА_45 вона чула від ОСОБА_42 , а ОСОБА_51 є подругою її подруги ОСОБА_84 . ОСОБА_85 ім`я ОСОБА_45 від ОСОБА_42 , що вона приїжджала на відпочинок. Про те, що ОСОБА_95 родичка ОСОБА_42 вона не чула, завжди вважала, що ОСОБА_51 одинока. Чоловіка ОСОБА_42 вона ніколи не бачила. Зустрічалися свідок і ОСОБА_51 на днях народженнях, на Різдво ОСОБА_4 всіх збирала, просто випити кави. Друзів ОСОБА_97 ніяких вона не знає.

Позиція Верховного Суду

65. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

66. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

67. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

68. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

69. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

70. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

71. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

72. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

73. Пунктом 1 частини першої вказаної статті передбачено, що суд розглядає справу про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

74. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

75. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.

76. Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

77. Зокрема, справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

78. Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 посилалася на наявність між сторонами спору щодо спадкування після смерті ОСОБА_20 . Зазначене підтверджується як відкритою судом справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним (справа

№ 522/14006/18), так і викладеними в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року підставами для залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження без розгляду (справа № 520/16584/18).

79. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у межах встановленого законом строку звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті

ОСОБА_20 .

80. Ураховуючи наведене, а також факт заперечення позовних вимог ОСОБА_1 відповідачем у справі, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для вирішення спору про встановлення факту родинних відносин в судовому порядку.

81. Верховний Суд зауважував, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти (постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 705/928/23).

82. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі

№ 638/15738/17 зауважено, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

83. За умови, що необхідні для підтвердження відповідних відомостей свідоцтва про народження, актові записи про народження втрачені, належним і допустимим доказом у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути саме показання свідка.

84. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

85. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

86. Надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов загалом обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту її родинних відносин з ОСОБА_20 .

87. Доводи ОСОБА_22 щодо відсутності у матеріалах справи належних, достатніх та допустимих доказів для встановлення зазначеного факту були обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій.

88. Колегія суддів зауважує, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано правову оцінку кожному наявному у матеріалах справи доказу як окремо, так і у сукупності з іншими доказами, зазначено причини прийняття та не прийняття доказів.

89. Посилання заявника на неправомірне прийняття судами попередніх інстанцій недопустимих доказів, а саме свідоцтва про народження позивачки, свідоцтва про народження ОСОБА_18 , свідоцтва про шлюб ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , архівних виписок, є безпідставними.

90. Судами попередніх інстанцій не було прийнято в якості доказів свідоцтво про народження ОСОБА_18 , свідоцтво про шлюб ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також надані позивачкою архівні виписки. Водночас, оригінал свідоцтва про народження позивачки судами оцінено правильно з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року № 107.

91. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

92. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

93. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

94. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

95. Доводи касаційної скарги щодо необґрунтованої відмови судів попередніх інстанцій у задоволенні клопотань колегія суддів відхиляє. Судами попередніх інстанцій було розглянуто усі подані сторонами заяви та клопотання, надано правову оцінку усім поданим доказам у справі, у тому числі показам допитаних свідків, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, з урахуванням наведених вище критеріїв оцінки доказів. Відмова у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи копії судового рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (справа № 2-6508/07) не призвела до неправильного чи неповного встановлення обставин справи, з огляду на те, що факт розірвання шлюбу між зазначеними особами на підставі зазначеного судового рішення було встановлено судами.

96. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.

97. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин та наданої правової оцінки доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

98. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

99. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

100. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_22 , від імені якого діє адвокат Синько О. А., що стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Синько Олена Анатоліївна, залишити без задоволення.

2. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович