Постанова

Іменем України

17 квітня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/4379/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач)

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 31 травня 2023 року

в складі судді Колдіної О. О.

у цивільній справі №752/28137/21 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування моральної шкоди

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, у розмірі 180 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим у кримінальному провадженні №0000806 від 22.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

За матеріалами кримінального провадження 17.09.2020 близько 17 год. 55 хв. за адресою: м. Київ, просп. Глушкова, 9-в, відбувся конфлікт на проїжджій частині дороги між автомобілістами, в результаті чого ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії та почав стріляти зі зброї у ОСОБА_1 , погрожуючи йому фізичною розправою. Всі ці дії відбулись на очах людей, життя яких ОСОБА_2 також поставив під загрозу.

Позивач посилався на те, що внаслідок хуліганських дій ОСОБА_2 йому завдана моральна шкода, що полягає у завданні негативних наслідків від усвідомлення загрози вбивства під час нападу. Для відновлення нормального психологічного стану йому необхідний тривалий час, спогади змушують його переживати. З моменту нападу він відчуває емоційне напруження.

Моральну шкоду позивач оцінив у 180 000,00 грн, яку просив стягнути в судовому порядку з відповідача, а також стягнути витрати за проведення експертизи та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що доказами на підтвердження обґрунтування завдання позивачу моральної шкоди є висновок експерта та матеріали кримінального провадження №0000806.

Також вказував, що судом проігноровано причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною позивачу шкодою, який встановлений матеріалами кримінального провадження №0000806.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 154-156).

Відповідач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 155-157).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності права позивача на стягнення моральної шкоди з огляду на закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення в діяннях відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.09.2020 внесено відомості за № 0000806 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 296 КК України за фактом вчинення грубого порушення громадського порядку ОСОБА_2 , що мало місце 17.09.2020 о 17 год. 55 хв., за адресою: м. Київ, пр-т Глушкова, 9-Є.

Позивача було визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

Позивач, звертаючись до суду, просить відшкодувати йому моральну шкоду, завдану кримінальним цим правопорушенням.

Згідно з ч. 1 та ч. 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Цивільним позивачем може бути, як фізична так і юридична особа, яка визнана потерпілою в конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, позивач заявив вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що 10.05.2022 дізнавачем відділу дізнання Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000806 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю події кримінального правопорушення в діяннях ОСОБА_2 , що відноситься до реабілітуючи підстав.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

За вказаних обставин саме на позивача покладено обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяння позивачу моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем долучено до позовної заяви витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000806 від 22.09.2020, пам`ятку потерпілої особи, протокол допиту потерпілої особи від 24.09.2020 та висновок експерта №12-10-21 від 20.10.2021.

Разом з тим, за встановлених судом обставин закриття кримінального провадження відносно відповідача за відсутністю події кримінального правопорушення в його діяннях, тобто з реабілітуючих підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позовних вимог, та як наслідок відмову у задоволенні позову.

З цих же підстав, апеляційний суд не приймає доводи скаржника про те, що судом не враховано, надані позивачем на підтвердження вимог висновок експерта та матеріали кримінального провадження №0000806.

Так, витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000806від 22.09.2020, за обставин відсутністю події кримінального правопорушення в діяннях ОСОБА_2 не доводить обставин наявності подій описаній у фабулі витягу з ЄРДР. Вищезазначене стосується і протоколу допиту потерпілої особи.

Оскільки висновок експерта №12-10-21 від 20.10.2021 ґрунтується на витязі з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000806 від 22.09.2020, протоколі допиту ОСОБА_1 як потерпілої особи та особистих пояснень ОСОБА_1 , щодо обставин, за якими кримінальне провадження закрито за відсутністю події кримінального правопорушення, то такий доказ вірно не приймався до уваги судом першої інстанції, оскільки він обґрунтований доказами які, як вже зазначено вище, не доводять обставин, на які посилався позивач у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими доказами, описані ним у позовній заяві, обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення з боку відповідача, наявність в його діях вини, причинно-наслідкового зв`язку між його діями та шкодою, що є обов`язковою умовою настання цивільно-правової відповідальності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивач.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська