Справа № 635/1069/24
Провадження № 2/642/825/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого суддя - Грінчук О.П.,

за участю секретаря - Шрамко Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

До Ленінського районного суду м.Харкова з Київського районного суду м. Полтави надійшла вказана позовна заява для розгляду за підсудністю, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 50039.92 грн. за кредитним договором, укладеним 24.09.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він є правонаступником майнових вимог АТ «Альфа Банк» до відповідача на підставі Договору факторингу від 20.12.2021. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов.

Копію цієї ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України)

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином.

Як визначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежневиконання).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з матеріалами справи, 24.09.2020 ОСОБА_1 підписав оферту «Альфа-Банк» на укладання угоди про надання кредиту №491035771, також ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що він отримав акцепт АТ «Альфа-банк» на укладання угоди про надання споживчого кредиту №491035771.

24.09.2020 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, згідно якого сума кредиту становить 33 515.89 грн., річна процентна ставка 39.90 %, строк кредитування 60 міс.

Також 24.09.2020 ОСОБА_2 підписав графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки за кредитом №491035771 від 24.09.2020.

20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №4, згідно з п. 2.1 якого АТ «Альфа-Банк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Еліт фінанс» за плату права вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до цього Договору.

Пунктом 2.3 Договору факторингу передбачено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором ціни вимоги, відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимог, згідно п. 4.2 цього Договору, сторони підписують акт приймання-передачі Реєстру боржників за формою, встановленою в Додатку №2 до цього Договору.

Згідно з п. 4.2 Договору факторингу, ціна права вимоги за цим Договором становить 12 878 944 грн.

Також представником позивача додано витяг з Додатку №1-1 до Договору факторингу №4, згідно з яким, АТ «Альфа-Банк» передало за вказаним договором факторингу права вимоги за кредитом №401935771 від 24.09.2020 відносно боржника ОСОБА_1 , сума боргу 50039.92 грн. Вказаний витяг підписаний директором ТОВ "ФК «Еліт Фінанс" Наваренко В.Г.

Всупереч вищезазначеному, представником позивача до позову не додано повноцінного Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 від 20.12.2021 із підписами сторін такого договору, який би містив перелік боржників, права вимоги до яких відступаються АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за цим договором факторингу.

Водночас, суд зауважує, що наданий представником позивача витяг з Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 виготовлений одноособово представником позивача - директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», та не містить підписів відповідальних осіб АТ «Альфа Банк», завірених їхніми печатками. Тому достовірність вказаного Витягу як доказу передання первісними кредиторами прав вимог саме щодо відповідача ОСОБА_1 викликає сумніви.

Також суду не надані докази про здійснення оплати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок АТ «Альфа-Банк» ціни права вимоги за Договором факторингу №4 від 20.12.2021, як передбачено п. 2.3, п. 4.2 цього Договору.

Крім того, на виконання п. 2.3 Договору факторингу №4 від 20.12.2021, представником позивача не надано акту приймання-передачі Реєстру боржників за формою, встановленою в Додатку №2 до цього Договору, із підписами та завіреними печатками сторін договору факторингу.

Відтак, встановити, коли та на підставі чого у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» виникло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №491035771 від 24.09.2020, укладеним ОСОБА_1 з АТ «Альфа-Банк», під час розгляду даної справи не представляється можливим.

Так, за змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із вимогами ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Клопотань про витребування, згідно вимог ст. 84 ЦПК України, представником позивача не заявлялось, а також ним не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У своїй позовній заяві до суду ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просив розглянути справу у його відсутність в порядку спрощеного позовного провадження.

Подавши до суду таке клопотання, позивач, тим самим, підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

Таким чином, враховуючи положення ЦПК України щодо доказування, суд вважає, що факт набуття позивачем ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права вимоги за кредитним договором №491035771, укладеним 24.09.2020 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому в задоволенні позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, витрати позивача на сплату судового збору та на правову допомогу залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 247, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.07.2024.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , адреса місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, 2.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий