ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/4853/23

провадження № 22-ц/4809/706/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Кулінка Л. Д.) від 30.01.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

16.06.2023 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 у чкому просив суд розірвати їх шлюб, зареєстрований 13.08.2005 Подільским відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 423.

Позов обґрунтовано тим, що протягом останніх двох років їх з дружиною стосунки розладилися, зникли взаєморозуміння і взаємоповага, спільні інтереси, між ними стали часто виникати сварки. Фактично кожен з них живе окремим життям, сім`я розпалася, шлюб існує формально, а його збереження суперечить інтересам позивача, який бачить своє майбутнє не у шлюбі з відповідачкою.

Позивач також вказав, що від шлюбу у них відповідачкою є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору про місце проживання дитини між сторонами немає.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2024 позов ОСОБА_1 задоволено, а його шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований 13.08.2005 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 423, розірвано. Крім того, у порядку розподілу судових витрат суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Суд встановив, що сімейні стосунки між подружжям не склалися через різні погляди на життя, призначення сім`ї, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин і формального існування їх шлюбу. Так, як примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин є протиправними, а вільність та рівність цих стосунків є їх основою, суд встановив, що збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їх інтересам.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, яку подала відповідачка ОСОБА_2 , вона просить суд апеляційної інстанції скасувати рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2024, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що наданий судом строк для примирення подружжя не приніс позитивного результату, адже вона намагалася зустрітися з позивачем й обговорити подальше збереження сім`ї та виховання сина.

Суд неповно встановив обставини справи, а саме не встановив, що між сторонами існує е й спір щодо спільного майна автомобіля, який є предметом розгляду в іншій справі № 404/144/24.

Крім того, суд залишив клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи 30.01.2024, яке було обґрунтоване неможливістю її явки до суду у зв`язку з перебуванням у лікувальному закладі, без задоволення, що перешкодило їй надати особисті пояснення суду.

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві, який подав до суду представник позивача адвокат Бойко Яна Романівна, висловлено заперечення проти доводів та вимог апеляційної скарги. Зокрема звертається увага на те, що розгляд справи в суді першої інстанції тривав сім місяців і суд вживав заходів щодо примирення сторін, які виявилися марними через небажання позивача зберегти шлюб, а тому аргумент апелянта про те, що строк на примирення не був безрезультатним є хибними. Ініційований у січня 2024 року ОСОБА_2 спір про поділ спільного майна не перешкоджав вирішенню судом спору про розірвання шлюбу. Позиція позивача щодо розірвання шлюбу була і залишається незмінною.

5.Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 26.06.2024

Апелянт ОСОБА_2 повідомлена належним чином про судове засідання 11.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки-повідомлення, а. с. 96), але у призначений час до суду не з`явилася, подала письмове клопотання про відкладення розгулу справи. Ухвалою від 11.06.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання апелянта, відклав розгляд справи на 26.06.2024.

ОСОБА_2 повідомлена належним чином про судове засідання 26.06.2024, що підтверджується довідкою про доставлення 11.06.2024 судової повістки-повідомлення в її «Електронний кабінет» системі «Електронний суд» (а. с. 100), але у призначений час до суду повторно не з`явилася. 21.06.2024 вона подала до суду письмове клопотання про відкладення розгулу справи у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я, перебуванням у лікувальному закладі з 21.06.2024. До цього клопотання додала довідку НП «Центральна міська лікарня Кропивницької міської ради» без дати та вихідного номеру про те, що ОСОБА_2 з 21.06.2024 перебуває з у кардіологічному відділенні з встановленим їй діагнозом (а. с. 103). Ухвалою від 11.06.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд апеляційної інстанції залишив клопотання апелянта про відкладення розгляду справи без задоволення з мотивів повторної її неявки у судове засідання, спливу встановленого ч. 1 ст. 371 ЦПК України строку розгляду апеляційної скарги, неподання клопотання про продовження цього строку.

Позивач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про судове засідання 11.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки-повідомлення, а. с. 96), але у призначений час до суду не з`явилася. У судове засідання 26.06.2024 відповідач також особисто не з`явився, але з`явився його представник адвокат Позненко Юрій Володимирович, який пояснив, що позивач заперечує проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

13.08.2005 Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 423. Після реєстрації шлюбу подружжя обрали спільне прізвище - ОСОБА_5 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.06.2023 (а. с. 4).

Сторони по справ від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.06.2023, виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за № 654, а.с. 5).

Шлюбні відносини між сторонами по справі припинились, вони не ведуть спільне господарство.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Застосовні до правовідносин сторін норми права та їх джерела

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України).

Відповідно до п. 6 ст. 92 Основного Закону України виключно законами України визначаються, зокрема, основи шлюбу.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Кожного з подружжя має права припинити шлюбні відносини (ч. 3 ст. 56 СК України).

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України).

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України).

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Аналізуючи зміст ст. 51 Конституції України та відповідні норми СК України суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого і правильного висновку про те, що принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість його розірвання шлюбу.

Встановлене ч. 3 ст. 56 СК України право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини не обумовлюється наявність згоди другого із подружжя на припинення таких відносин між ними, а примус до їх збереження тягне настання відповідних юридичних наслідків.

Як наслідок відсутності доброї волі подружжя, або одного з них, сімейне законодавство України передбачає можливість розірвання шлюбу, зокрема у судовому порядку за позовом одного із подружжя за умови, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виконуючи обов`язок вживати заходів щодо примирення подружжя, встановлений ст. 111 СК України, місцевий суд ухвалою від 30.11.2023 в інтересах збереження сім`ї за клопотаннями відповідачки надав сторонам строк для примирення тривалістю два місяці.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що сторони примирилися, проживають однією сім`єю та спільно виховують дитину, ведуть спільне господарство, або ж, щонайменше, вважають таке можливим у майбутньому чи за певних умов.

Навпаки, після збігу визначеного судом строку на примирення, позивач повідомив суд у категоричній формі, що він не бажає зберігати шлюб з відповідачкою, а вона повідомила суд, що їй не вдалося порозумітися з позивачем, який уникав будь-яких контактів з нею продовж встановленого судом строку.

Суд першої інстанції встановив, що попри вжиті ним заходи позивач не бажає примирення, збереження шлюб з відповідачкою, уникає її через тривалу втрату ними взаємоповаги та спільних інтересів, сторони спільно не проживають, втратили притаманні подружжю зв`язки.

Відповідачка не оспорює правильність висновків суду про фактичні взаємини сторін, причини позову про розірвання шлюбу, не надала жодного доказу, який би вказував на можливість збереження їх шлюбу без порушення прав подружжя на особисту свободу.

Правильно встановивши обставини справи, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини стосовно якої у сторін спір відсутній, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що примушування позивача до збереження шлюбу суперечить інтересам на обох сторін, що полягає у розвитку індивідуальності кожного з них відповідно до моральних засад суспільства, особистої свободи. Таким чином суд встановив наявність передбачених ч. 2 ст. 112 СК України підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив всіх обставин та не врахував наявність між сторонами спору щодо поділу спільного майна автомобіля, який є предметом розгляду в іншій справі № 404/144/24, не заслуговує на увагу так, як на вирішення спору про розірвання шлюбу жодним чином не впливає наявність/відсутність майнових спорів між подружжям.

Стосовно тверджень апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме відхилення клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи через неможливість явки до суду 30.01.2024 з поважних причин та розгляд справи за її відсутності, то колегія суддів апеляційного суду їх відхиляє беручи до уваги таке.

Цивільне законодавство здійснюється на принципах викладених у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема, гласності, відкритості, змагальності.

Учасники справи мають право, серед іншого, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З матеріалів справи відомо, що суд першої інстанції розглядав справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Загалом спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідачка а також її представник у суді першої інстанції адвокат Нофенко Юлія Вікторівна (а. с. 20) у встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подали, хоча згідно з ч. 4 ст. 277 ЦПК України мали право на подання такої заяви.

Місцевий суд тричі призначав судове засідання для розгляду цієї справи: 02.11.2023, 30.11.2023, 30.01.2024 і в жодне з них відповідачка та її представник не з`явилися. На те, що вони не були повідомленні належним чином про час, дату та місце розгляду справи в апеляційній скарзі посилання відсутнє.

До судового засідання, яке мало відбутися 03.11.2023, представник відповідачки адвокат Нофенко Ю. В. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її зайнятістю в іншій справі (а. с. 19). Це клопотання суд задовольнив та відклав розгляд справи.

У судове засідання 30.11.2023 відповідачка та її представник знову не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. При цьому представник відповідачки за допомогою системи «Електронний суд», подав клопотання про надання сторонам строку для примирення строком шість місяців, яке суд задовольнив частково (а. с. 25 26).

У судове засідання 30.01.2024 відповідачка не з`явилася, з використання системи «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на стан здоров`я та госпіталізацію у лікувальний заклад у зв`язку з гіпертонічною хворобою на яку вона страждає з 2019 року (а. с. 37 44).

За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд розглядає та вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Отже, право сторони на особисту участь у судовому засіданні та особисте надання суду пояснень не є абсолютним й за умови належного повідомлення про розгляд справи обмежене законодавцем на випадок повторної неявки до суду, не залежно від причин такої неявки.

Враховуючи, що 30.01.2024 відповідачка не з`явилася в судове засідання втретє поспіль, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні її клопотання про відкладення розгляду справи не зважаючи на причини неявки.

При цьому відповідачка в апеляційній скарзі не посилалася на те, що вона була позбавлена можливості надати суду докази, які могли б вплинути на розгляд цієї справи.

9.Загальний висновок суду апеляційної інстанції

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до простої незгоди відповідачки з висновками суду.

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Крім того, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах вимог апеляційної скарги, а апелянт просив скасувати рішення та направити справу до місцевого суду для продовження розгляду, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що згідно зі ст. 374 ЦПК України апеляційний суд має повноваження за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду скасувати його і, зокрема, направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Однак підставою для ухвалення судом апеляційної інстанції такого рішення, згідно зі ст. 378 ЦПК України, є прийняття судом першої інстанції рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) за умови, якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції заявив про непідсудність справи.

Проте під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачка заяву про непідсудність справи Кіровському районному суду м. Кіровограда не подала, в апеляційній скарзі на порушення судом правил підсудності теж не посилалася.

За таких умов немає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги у тому вигляді, як їх сформулювала відповідачка.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2024 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 05.07.2024.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник