Справа № 204/9179/24
Провадження № 2-о/204/220/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись із поданою через систему «Електронний суд» заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2024 року головуючим у справі визначено суддю Токар Н.В.; справу передано судді 20.09.2024 року.

20 вересня 2024 року судом зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру та того ж дня отримано відповідь №797451 із зазначенням інформації про зареєстроване місце проживання заявника.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Ознайомившись із поданою заявою, вважаю, що дана заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 4 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Проте, заявником у заяві про встановлення факту смерті не вказано відповідної заінтересованої особи.

Також заявник не обґрунтовує для якої саме мети виникла необхідність встановлення відповідного факту.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.2 ст.177 ЦПК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

З урахуванням зазначеного вище, при поданні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження заявник має сплатити судовий збір в сумі 605,60 грн (3028,00 х 0,2), що з урахуванням коефіцієнту 0,8 (подання заяви через систему «Електронний суд») становить 484,48 грн.

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження заявник не надав документу про сплату судового збору, зазначивши про те, що є звільненим від його сплати на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предметом звернення є встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до змісту пункту 21 частини першої статті 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що у згаданих справах від сплати судового збору звільняються заявники не у всіх без виключення випадках, обумовлених збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, а лише у тому разі, коли такі обставини призвели до чітко визначених законодавцем наслідків, а саме: вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, втрата документів, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт, тимчасова окупація тощо), яка потягла дію-наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), що стало підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалі від 28.02.2024 року по справі № 759/17678/22.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , підставою звернення до суду з приводу встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 є та обставина, що останній помер на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті.

При цьому, заява про встановлення факту смерті не містить доводів або будь-якої інформації про те, що смерть ОСОБА_2 перебуває у причинно наслідковому зв`язку зі збройною агресією або тимчасовою окупацією території України.

Враховуючи, що сам по собі факт смерті особи на тимчасово окупованій території не віднесений законом до обставин, які надають пільги по сплаті судового збору при зверненні до суду з метою встановлення такого факту, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати заявника звільненим від сплати судового збору згідно п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних вище недоліків, а тому, заяву слід залишити без руху, а заявнику надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подану через систему «Електронний суд» заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - залишити без руху і надати строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар