Номер провадження по справі 2/387/77/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.

за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 26.09.2023 надійшов позов, зі змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 41828 грн за кредитними договорами №1966017 від 24.03.2021 та №09402-03/2021 від 13.03.2021.

Свій позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" обґрунтовує тим, що 24.03.2021 між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 1966017 про надання споживчого кредиту на суму 9000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" 11.08.2021 укладено договір факторингу №11-08/2021, згідно з яким позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за зазначеним договором.

Оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань та має заборгованість за кредитним договором у сумі 27828,00 гривень, яку відшкодовувати в добровільному порядку вона відмовляється, це стало підставою для подання позову.

Крім того, 13.03.2021 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 09402-03/2021 про надання споживчого кредиту на суму 3500,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. 30.11.2021 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30112021-1, відповідно до якого позивачу також було відступлено право грошової вимоги до відповідача.

Внаслідок ухилення відповідачки від виконання зобов`язань, вона має заборгованість за кредитним договором у сумі 14000,00 гривень, яку добровільно відшкодовувати відмовляється, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином.

Представник відповідача не з`явився на судове засідання, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В суд надано заяву про часткове визнання відповідачкою позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики №1966017 від 24.03.2021, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ "Маніфою", у розмірі 14373 гривень. Ця сума складається з 9000 грн заборгованості за тілом позики та 5373 грн заборгованості за процентами за користування позикою. Представник відповідача також зазначив, що кредитні кошти надійшли на картковий рахунок відповідачки в межах Договору №1966017 в розмірі 9000,00 грн., та в межах Договору №09402-03/2021 в розмірі 3500,00 грн. Як добросовісний позичальник, даний факт Відповідач визнає. Водночас Відповідач не погоджується з позовними вимогами Позивача, оскільки вважає їх необґрунтованими, завищеними та такими, що не відповідають сталій практиці Верховного Суду, чинному законодавству та умовам зазначених вище Договорів.

Представник відповідача також зазначив у своїй заяві, що відповідно до п.2.1 Договору №1966017: «За цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від Суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.». Відповідно до п.2.3.3 Договору №1966017: «Сума позики 9000,00 грн.», п.2.3.4 Договору №1966017: «Строк позики: до 23.04.2021 року (30 днів)». Тобто, Договором №1966017 чітко визначений строк кредитування у розмірі 30 днів. Пунктом 2.4 Договору №1966017 визначено порядок та розмір процентів за користування позикою. Так, п.2.4.1 Договору №1966017 встановлено, що: «Проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до Договору позики». Пунктом 2.4.2 Договору №1966017 встановлено акційні проценти у розмірі 1,09450% від суми позики за кожний день користування позикою в межах повного строку позики. Однак, відповідно до п.2.4.5 Договору №1966017 акційна процентна ставка застосовується виключно у випадку належного виконання позичальником умов Договору №1966017. Оскільки, Відповідач не виконала належним чином умови Договору №1966017, то відповідно до умов п.2.4.5 Договору №1966017 до неї застосовується базова процентна ставка, визначена в п.2.4.3 Договору №1966017, а саме: «Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожний день користування позикою в межах повного строку позики». Таким чином, протягом 30 днів користування позикою, Первісний кредитор, ТОВ «МАНІФОЮ», мали право нарахувати 1,99000% * 30 днів = 59,7% від суми позики, що в свою чергу становить: 9000,00 грн. * 59,7% / 100% = 5373,00 гривень.

Отже з розрахунку, наданого Позивачем з Позовною заявою чітко вбачається відсутність будь-яких пролонгацій тощо, оскільки Первісний кредитор 27.04.2021 року перевів заборгованість в прострочену, перерахувавши відсотки за базовою процентною ставкою. Водночас, акцентується увага, що відповідно до умов Договору №1966017 строк кредитування закінчився не 27.04.2021 року, а 23.04.2021 (п.2.3.4 Договору №1966017), тому Первісним кредитором перерахування відсотків здійснено невірно. Отже, загальний розмір заборгованості перед Позивачем, який Відповідач визнає за Договором №1966017 становить 14373,00 грн., що складається з: Документа сформованого в системі «Електронний суд» 05.09.2024 - 9000,00 грн. тіла позики; 5373 грн - процентів за користування позикою.

Щодо заборгованості за Договором №09402-03/2021 представник відповідача зазначив, що відповідно до п.1.1 Договору №09402-03/2021: «Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 3500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.». При цьому п.1.2 Договору №09402-03/2021 визначено строк кредитування 30 днів, тобто, до 11.04.2021 року. Пунктом 1.3 Договору №09402-03/2021 визначено процентну ставку у розмірі 1,00% в день за користування кредитом. Таким чином, протягом 30 днів користування кредитом, Первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», мали право нарахувати 1,00% * 30 днів = 30,0% від суми позики, що в свою чергу становить: 3500,00 грн. * 30,0% / 100% = 1050,00 грн. Дана сума підтверджується й графіком розрахунків, що є Додатком №1 до Договору №09402-03/2021. Отже, загальний розмір заборгованості перед Позивачем, який Відповідач визнає за Договором №09402-03/2021 становить 4550,00 грн., що складається з: - 3500,00 грн. тіла кредиту; - 1050,00 грн. процентів за користування кредитом. Таким чином, загальна заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 14373,00 грн. + 4550,00 грн. = 18923,00 грн., але аж ніяк не 41828,00 грн., які безпідставно намагається стягнути Позивач.

Оскільки відповідач частково визнає позовні вимоги позивача, він просить стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 5476 гривень. Для обґрунтування стягнення витрат на правничу допомогу надається детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також витрат, які були здійснені для надання правничої допомоги.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2023 матеріали позовної заяви згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передана за підсудністю до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2024 у справі постановлено про витребування доказів.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_1 від 08.04.2021 встановлено, що ТОВ "Маніфою" зареєстровано як фінансову установу.

Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.07.2021 ТОВ "Маніфою" зареєстрована як юридична особа 25.06.2021, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_2 від 02.07.2019 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" зареєстровано як фінансову установу.

Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.07.2020 ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" зареєстрована як юридична особа 07.06.2018, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування.

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №624024 від 12.01.2010 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.12.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 та додатку до свідоцтва встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" має право здійснювати фінансову компанію без отримання ліцензії та /або дозволів відповідно до законодавства: факторинг.

Судом встановлено, що 24.03.2021 між ТОВ "Маніфою" та відповідачкою укладено договір позики №1966017, відповідно до умов якого ТОВ "Маніфою" надає відповідачці грошові кошти у розмірі 9000 грн ( п 2.3.3. Договору), строком на 30 днів, тобто до 23.04.2021 (п.2.3.4. Договору) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою ( п. 2.4.4. Договору).

Розмір процентів за прострочену позику, фіксований: 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (п. 2.5. Договору).

Відповідно до п.8.3.5. Договору, позичальник підтверджує, що він вивчив та повністю погоджується з умовими правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Маніфою", які є невід`ємною частиною договору.

Між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" 08.07.2020 укладено договір про переказ коштів № ФК-П-20/05-05, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку:24-03-2021 о 12:46:42 на суму 9000,00 гривень, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua-84041851.

Однак ОСОБА_1 не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернула, у зв`язку з чим їй нарахована заборгованість, в розмірі 27828 грн, яку за договором факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021 було передано ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Згідно з наданим позивачем розрахунком від 11.08.2021, до договору позики №1966017 від 24.03.2021, відповідачці нарахована заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 27828 грн, з яких: 9000 грн заборгованість за сумою позики; 18828 грн. заборгованість за процентами, однак за якою процентною ставкою вказані відсотки обраховані, вказаний розрахунок заборгованості не містить.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на підтвердження виконання ТОВ «Маніфою» зобов`язань за договором позики №1966017 від 24.03.2021 АТ "Райффайзен Банк", яким надано інформаційну довідку №81-15-9/4396-БТ від 02.05.2024 про те, що 26.03.2021 проведена успішна транзакція на суму 9000 грн, маска карти № НОМЕР_3 , а також в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором позики договором позики №1966017 від 24.03.2021, проведений первісним кредитором

Крім того, судом встановлено, що 13.03.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №09402-03/2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 3500 гривень строком на 30 днів до 11.04.2021, зі сплатою 1,00% від суми кредиту на добу.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн", через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція №31562-78237-37813 та перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_3 , 13.03.2021 о 11:30:25 на суму 3500,00 гривень.

ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" виконало зобов`язання за договором фінансового кредиту, надавши відповідачці грошові кошти, однак остання не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернула, у зв`язку з чим їй нарахована заборгованість, в розмірі 14000 грн, яку за договором факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 було передано ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

ОСОБА_2 04.05.2021 подала заявку до первісного кредитора на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, про що була укладена додаткова угода №3 до договору про надання фінансового кредиту №09402-03/2021 від 13.03.2021 та відстрочено ОСОБА_3 виконання зобов`язання за договором на 7 днів до 10.05.2021, зі сплатою процентів за користуванням кредиту в розмірі 2,50%.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачці нарахована заборгованість за даним кредитним договором №09402-03/2021 у розмірі 27300 грн, з яких: 3500 грн заборгованість за основною сумою позики та 10500 грн заборгованість за відсотками, однак за якою процентною ставкою вказані відсотки обраховані, вказаний розрахунок заборгованості не містить.

Відповідно до витягу з виписки про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_4 наданого АТ "Райффайзен Банк" (банківська картка № НОМЕР_3 ), яка імітована на ім`я ОСОБА_1 за період з 13.03.2021 по 27.03.2021, підтверджується переказ коштів у розмірі 9000,00 та 3500,00 гривень.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно зі ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

З наведених норм вбачається, що укладення договору про споживчий кредит у електронній формі не суперечить вимогам законодавства, за умови дотримання особливостей його укладення в такій формі.

При цьому, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитних договорів. Розрахунки підтверджують існування заборгованостей, викладених в позовних вимогах. Копії договору відступлення права вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Маніфою" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" за кредитними договорами, до позивача у справі.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови договорів, не розрахувалася за отримані в борг грошові кошти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за основним боргом, підлягають задоволенню, а саме: за договором №1966017 від 24.03.2021, в розмірі 9000,00 гривень, за договором №09402-03/2021, в розмірі 3500,00 гривень.

Щодо стягнення з відповідача процентів за кредитними договорами, то частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, ч.2 вказаної статті передбачено, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З цього слідує, що відсотки за користування грошовими коштами виплачуються лише в межах дії договору як позики, так і кредитного договору. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року №444/9519/12.

Пунктом 2.1. договору про надання фінансового кредиту №09402-03/2021 від 13.03.2021 обумовлено повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.3.4.2 договору про надання фінансового кредиту №09402-03/2021 від 13.03.2021 клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку встановленому договором.

Згідно з п. 4.3 договору у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк зазначений у договорі, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів починаючи з дня укладення договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4.3. кредитного договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в пункті 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені пунктом 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Отже, строк дії Кредитного договору №09402-03/2021 від 13.03.2021 закінчився через 30 днів після його укладення, а саме, 11 квітня 2021 року, однак кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами протягом 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору, тобто по 13 березня 2021 року.

Водночас відповідно до додаткової угоди №3 до договору про надання фінансового кредиту від 04.05.2021 відповідно до умов якого сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 2021.05.10. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 8137,50 гривень. Також ця угода набуває чинності з дня її укладення та діє до повного виконання позичальником зобов`язань цим договором.

Таким чином, враховуючи умови Кредитного договору №09402-03/2021 від 13.03.2021 та додаткової угоди №3 від 04.05.2021, заборгованості клієнта становить 8137,50 гривень.

Що стосується договору позики №1966017 від 24.03.2024, Пунктом 3.1.1. договору позики обумовлено, що проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.

Як передбачено п. 1.2. Кредитного договору №1966017 від 24.03.2024 кредит надається на 30 днів, тобто до 23.04.2021. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 5373,00 грн за період з 24.03.2021 по 23.04.2021, виходячи з розрахунку: 9000 грн (тіло кредиту) х1,99% (базова відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Здійснюючи розрахунок, суд зазначає, що за вказаними кредитними договорами могли бути нараховані ОСОБА_1 по 23.04.2021, оскільки строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

У постанові Об`єднаної палати КГС Верховного Суду від 02.10.2020 № 911/19/19 суд заначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Такі правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі № 522/1528/15-ц.

За умовами кредитного договору від 24 березня 2021 року, укладеного між позикодавцем ТОВ «Маніфою» та позичальником ОСОБА_1 , позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Тип позики - короткострокова. Сума позики 9000 гривень. Строк позики до 23 квітня 2021 року (30 днів) (пункти 2.2, 2.3.1, 2.3.3, 2.3.4 договору позики).

Сторони договору позики також підписали Додаток № 1 до договору від 24 березня 2021 року, яким зроблено розрахунок за договором позики та складений графік нарахувань за договором, відповідно до якого позичальник до 23 квітня 2021 року (30 днів) повинен повернути суму позики у розмірі 9000 грн та процентів за користування позикою. У додатку № 1 до договору позики зазначено, що у цьому графіку зазначені нарахування за користування позикою в межах строку позики. Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів за користування позикою, передбачену графіком (а. с. 61-62).

На момент розгляду справи відповідачка не сплатила зазначену суму заборгованості.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача за договором позики №1966017 від 24.03.2021 в розмірі 27828 гривень, з яких: 9000,00 заборгованість за основною сумою боргу та 5373,00 грн заборгованість за відсотками та за договором про надання фінансового кредиту №09401-03/2021 від 13.03.2021 в розмірі 8137,50 гривень, з яких: 3500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5373 грн заборгованість за відсотками.

Що стосується витрат відповідачки на професійну правову допомогу адвоката.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Суд враховує, що представником відповідача долучено договір про надання правничої допомоги адвокатом Яресько Т.В., акт приймання-передачі послуг, розрахункової квитанції від 05.09.2024 на суму 10000 грн, прийняття участі представника відповідача в судовому засіданні 28.05.2024 з 8 год 31 хв по 10 год 30 хв. Отже суд враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, доходить до висновку за необхідне визначити достатнім судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1335,19 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК судові витрати покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідача заборгованість в розмірі 22510 гривень 50 копійок, а отже судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3229 гривень.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 207, 256, 258-259, 261, 267, 526, 549, 629, 634, 638, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором позики №1966017 від 24.03.2021 в розмірі 14373 грн, з яких: 9000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5373,00 грн заборгованість за відсотками та за договором про надання фінансового кредиту №09401-03/2021 від 13.03.2021 в розмірі 8137 грн 50 коп з яких: 3500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4637 грн 50 коп заборгованість за відсотками, а всього на загальну суму 22510 (двадцять дві тисячі п`ятсот десять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір в сумі 1335 (одну тисячу триста тридцять п`ять) гривень 19 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3229 (три тисячі двісті двадцять дев`ять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, , реквізити ІВАN № НОМЕР_5 у АТ «ТАСкомбанк»);

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.