Провадження № 2/761/5864/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Просто-страхування», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з даним позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2023 року вказану позовну заяву направлено за підсудністю Шевченківського районного суду м. Києва, визначивши підсудність за правилами ст.ст. 27, 31 ЦПК України.

22.02.2024 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали даної справи та протоколом розподілу справи між суддями від 26.02.2024 передані судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 17.04.2024.

19.03.2024 на адресу суду від відповідача ПрАТ "Просто" надійшов відзив на позовну заяву.

20.03.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

08.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про залишення без розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , АТ «Просто-страхування», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, посилаючись на п. 5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Окрім цього, 11.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника АТ «Просто-страхування» Синюка С.Л., якою останній просить стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь АТ «Просто-страхування» витрати по оплаті професійної правової допомоги з розмірі 10 000,00 грн.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з поданою заявою позивача про залишення позову без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь АТ «Просто-страхування» витрат на правничу допомогу суд вважає необхідним заначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, ч. 5 ст. 142 ЦПК України, визначено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду лише внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного суду від 14 січня 2021 року по справі №521/3011/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц зазначено, що «учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним. Велика Палата Верховного Суду переконана, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року справа № 318/89/18, виклав наступну правову позицію, "... що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

У заяві про відшкодування витрат на правничу допомогу представником відповідача не наведено доказів та аргументів необґрунтованої поведінки позивача при зверненні до суду з даним позовом або ж в процесі розгляду справи. У суду відсутні підстави вважати, що позивачем подано позов, або вчинено інші процесуальні дії необґрунтовано, тобто зловживаючи своїми саме процесуальними правами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу , оскільки такі витрати на правову допомогу виникли не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на представництво інтересів в суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 142, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Просто-страхування», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Просто-страхування», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Заяву представника АТ «Просто-страхування» - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: Н.В. Аббасова