Справа № 645/1955/24
Провадження № 2-др/645/20/24
24 вересня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання Малій О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 645/1955/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.09.2024 по цивільній справі № 645/1955/24, були задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» заборгованість у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання на підставі договору №1203-П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12 березня 2020 року у сумі: 347 553,81 грн сума заборгованості, 26 157,02 грн пеня, 9 889,50 грн - 3% річних, 37 080,13 грн - інфляційні втрати. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати по сплаті судового збору в сумі 6 310,20 грн. Зобов`язано фінансовий орган Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області (61166, м.Харків, вул. Євгенія Єніна, буд.18) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315, ), суму судового збору, надмірно сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 1033 від 15.04.2024 року, в розмірі 948,80 грн.

13.09.2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», від імені та в інтересах якого діє директор ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - Мілованова О.М., у якій просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 38 947,64 грн, згідно договору №08-04-2024/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08 квітня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що при зверненні до суду у позовній заяві зазначалось, що у майбутньому буде здійснено розрахунок витрат, понесених позивачем на надання послуг правничої (правової) допомоги. Та, просить звернути увагу, що на підставі п. 3.1. договору №08-04-2024/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08 квітня 2024 року, сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги/роботи складає 1 500,00 грн, кількість годин 5 (п`ять), вартість участі у судовому засіданні 2 000,00 грн, гонорар «успіху» становить 29 447,64 грн. Таким чином, просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі у загальному розмірі 38 947,64 грн.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Представник позивача - директор ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - Мілованова О.М., у судове засідання не з`явилась, у заяві про розподіл судових витрат просила проводити розгляд справи без участі представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

При вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві представник позивача зазначив про свій намір надати докази понесених судових витрат після ухвалення рішення суду. Рішення суду ухвалене 10.09.2024 року, повний текст складений 12.09.2024 року, заява про розподіл судових витрат подана до суду через систему «Електронний суд» 12.09.2024 року та зареєстрована судом 13.09.2024 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що 08.04.2024 між позивачем між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в особі директора ОСОБА_2 та адвокатом Грищенком О.М. був укладений договір № 08-04-2024/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), що підтверджується фактом видачі відповідної довіреності та копією самого договору.

Відповідно до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 08-04-2024/1 від 08.04.2024, надання правової допомоги клієнту за цією угодою здійснюється на оплатній основі. Сторони погодили, шо вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 1500,00 грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 3.1. договору).

Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи Виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить:

- ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 1700,00 грн;

- судові засідання - 2000,00- 2500,00 грн/судове засідання у суді відповідної судової інстанції (в залежності від різного виду умов та чинників);

- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надіслання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи із розрахунку 1500,00 грн/год.;

- витрати (квитки, добові, тощо) - згідно підтверджуючих документів.

Згідно з п. 3.8. Договору, сторони за цим договором сторони погодили та визначили, що розміром гонорару Виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь Замовника (задоволення повністю та/або частково вимог Замовника, у відповідності до пункту 1.1.,2.1. Договору) визначається на рівні, що не перевищуватиме 12% від ціни позову Замовника до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості та нарахованих пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі договору №1203-П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12 березня 2020 року.

Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до Договору №08-04-2024/1 від 08 квітня 2024 року, за період із 08 квітня 2024 року по 10 вересня 2024 року виконавець передає, а замовник приймає наступні виконанні роботи та надані послуги: організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту позовної заяви та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань позовної заяви вих. №15-1/04 від 15 квітня 2024 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості та нарахованих пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі договору №1203-П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12 березня 2020 року. Підготовка щодо подання до Фрунзенського районного суду міста Харкова позовної заяви вих. №15-1/04 від 15 квітня 2024 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості та нарахованих пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі договору №1203-П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12 березня 2020 року (5 годин); за участь у судовому засіданні, котре відбулось 10 вересня 2024 року, у справі №645/1955/24 за позовною заявою вих. №15-1/04 від 15 квітня 2024 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості та нарахованих пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі договору №1203-П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12 березня 2020 року, а також надання пояснення, підтримання процесуальної та правової позиції, тощо - 2 000,00 грн; додаткова оплата (гонорар «успіху») адвоката на підставі пункту 3.8. договору №08-04- 2024/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08 квітня 2024 року у зв`язку із прийняттям позитивного для замовника судового рішення у справі №645/1955/24 за позовною заявою вих. №15-1/04 від 15 квітня 2024 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості та нарахованих пені, 3%-річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання на підставі договору №1203-П про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12 березня 2020 року - 29 447,64 грн (= 420 680,46 грн. стягнуті кошти згідно рішення х 7%); Загальна вартість вказаних послуг склала 38 947 (тридця ть вісім тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 64 копійки. Сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги/роботи складає 1 500,00 грн, кількість годин - 5 (п`ять), вартість участі у судовому засіданні - 2 000,00 грн, гонорар «успіху» становить - 29 447,64 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 3, 8 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Ррозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Суд, враховуючи положення ч.3 ст. 141 ЦПК України, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин у яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18; провадження№ 12-171гс19). Також у цій постанові вказано, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат.

Рішенням Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

ЄСПЛ у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) було зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Враховуючи викладене, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі «гонорару успіху», повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених відповідачем на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін - задоволення позову, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь позивач як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок відповідача.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у додатковій постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, у поставі від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума гонорару в розмірі 38947,64 грн не може оцінюватись судом, виходячи суто з такої домовленості сторін у договорі про надання правничої допомоги.

Таким чином, враховуючи складність справи, порядок її розгляду, який проводився в порядку спрощеного позовного провадження, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, суд, з урахування приписів ст.ст. 137, 141 ЦПК України, принципів цивільного судочинства, зокрема співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку що достатнім буде стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Постановити додаткове рішення у цивільній справі № 645/1955/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» судові витрати на надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», , адреса: 03187, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстраціії: АДРЕСА_1 .

Повний текст додаткового рішення складений 24.09.2024 року.

Суддя О.Ю.Алтухова