КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 758/1127/23
Головуючий у суді першої інстанції: Якимець О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Черняк Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року,

встановив:

у січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 257 627,00 гривень, яка складається з 191 746,12 гривень тіла кредиту та 65 880,88 гривень.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 257 627,00 гривень.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 20 вересня 2021 року на підставі договору факторингу №200921 він набув право вимоги за кредитним договором, укладеним 26 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 264 518,42 гривень строком на 36 місяців зі сплатою 2,49% щомісячно та 0,01% на рік. Зазначав, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 257 627 гривень, яка складається з 191 746,12 гривень тіла кредиту, 15,78 гривень заборгованості за річними відсотками та 65 865,10 гривень заборгованості за щомісячними відсотками.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 257 627,00 гривень.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними. Однак в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Зазначав, що 17 лютого 2020 року між ним та позивачем було проведено перемовини і сторони погодили розмір заборгованості - 175 000 грн., який він не заперечував.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 264 518,42 гривень. Позивач АТ «Таскомбанк» набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року. Вказані обставини визнаються відповідачем.

З кредитного договору вбачається, що його сторонами було погоджено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% на рік та 2,49% на місяць.

При зверненні до суду з позовом позивачем було надано до суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що сума заборгованості відповідача складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, які нараховувались відповідачу до 01 листопада 2022 року.

В ході розгляду справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 неодноразово просив суд про відкладення розгляду справи, надавав довідку, видану Військовою частиною НОМЕР_1 , про те, що старший сержант ОСОБА_1 з 15 квітня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час продовжується.

Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти за спірним кредитним договором було надано не для придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду та/або автомобіля.

Разом з тим, проценти за користування кредитом продовжували нараховуватись відповідачу до 01 листопада 2022 року, тобто в період перебування відповідача на службі у Збройних Силах України під час особливого періоду, що супереч положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, хоча матеріали справи і не містять доказів про те, що ОСОБА_1 повідомляв позивача, як свого кредитора, про наявність у нього пільги щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, однак обставини призову відповідача на військову службу були відомі суду, однак взяті до уваги не були.

При цьому суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача про те, що сторонами було погоджено суму заборгованості в розмірі 175 000 гривень, оскільки вказані обставини доказами не підтверджуються.

За таких обставин апеляційним судом було проведено власний розрахунок заборгованості та виключено з її розміру нараховані відсотки за період з квітня по листопад 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції є неспроможними, оскільки такі повноваження суду апеляційної інстанції чинним процесуальним законом не передбачені.

Не можуть бути підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції і доводи скаржника про те, що він не був повідомлений про розгляд справи, оскільки вказане спростовується матеріалами справи. Так, відповідач неодноразово подавав до суду заяви і клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про його обізнаність про призначені судові засідання. При цьому із наданої до суду довідки про перебування на військовій службі вбачається, що відповідну службу відповідач проходив у військовій частині у м.Київ. Клопотань про зупинення провадження у справі з підстав участі у бойових діях відповідач до судів першої та апеляційної інстанції не заявляв. Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції, не в повному обсязі відповідає встановленим у справі обставинам, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити та визначити розмір заборгованості 211 521,43 гривні та суму судового збору в розмірі 3 020,88 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року змінити та визначити суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 211 521,43 гривні та суму судового збору в розмірі 3 020,88 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 043,28 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді