ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Суми

Справа №591/6695/18

Номер провадження 22-ц/816/1142/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності:

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Конорєва Володимира Олексійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Конорєвим Володимиром Олексійовичем

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 року у складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 13 лютого 2024 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 2008 року ОСОБА_1 придбано чотирикімнатну квартиру, жилою площею 52,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за кошти, які їй надала її баба ОСОБА_3 , отримані нею від продажу свого житлового будинку та земельної ділянки.

15 вересня 2009 року між ним та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб. Мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказував, що вони всі разом проживали у квартирі відповідачки, а 01 листопада 2013 року він був зареєстрований у вказаній квартирі зі згоди відповідачки.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Зазначав, що за час перебування його у шлюбі з відповідачкою, у 2013-2014 роках вони зробити капітальний євроремонт у квартирі, у результаті чого було змінено планування квартири.

Для проведення ремонтних робіт було витрачено близько 30000 доларів США, більшу частину яких надала його мати ОСОБА_6 , а решта - це спільні сумісні кошти подружжя.

Оскільки витрати на проведення ремонтних робіт були понесенні ними у період перебування у шлюбі, тому мають рівне право по частині кожний.

Згідно з висновком експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року за рахунок проведених ремонтних робіт ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складала 1427000 грн. Ринкова вартість квартири збільшилася на 822000 грн, що в процентному вираженні складає 139%. Частка поліпшень у вартості квартири дорівнює: 38/100. Ринкова вартість усіх поліпшень, виконаних у квартирі складає 546256 грн, 1/2 частина поліпшень складає 19/100, що становить 273128 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 273128 грн збитків, понесених на проведення капітального ремонту у квартирі АДРЕСА_2 , та судові витрати.

РішеннямЗарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 273128 грн грошових коштів витрачених на ремонт квартири та 6231 грн. 28 коп. судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Конорєв В.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що зміст резолютивної частини оскаржуваного судового рішення суду не відповідає змісту визначеного позивачем предмету позову, оскільки позивач просив стягнути на його користь збитки понесені на проведення капітального ремонту, а не грошові кошти витрачені на ремонт квартири. Отже, зміст резолютивної частини оскаржуваного рішення не відповідає правовому змісту визначеного позивачем предмету позову.

Вказує, що судом першої інстанції стягнуто судові витрати в сумі 6231 грн 28 коп., але у оскаржуваному судовому рішенні відсутнє обґрунтування і розрахунок вказаної суми.

Стверджує, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 364 ЦК України, оскільки позивач не звертався до суду із позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя, чи визнання його права на майно, чи визнання його спільною сумісною власністю. Позивач звернувся із позовними вимогами про відшкодування збитків понесених позивачем на капітальний ремонт належної відповідачу квартири.

Вважає, що висновок експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року є недопустимим доказом, оскільки у висновку не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та висновок підготовлений для подання до суду, що передбачено вимогами ст.ст. 102, 106 ЦПК України.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судове рішення ухвалено на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та ґрунтується на доказах наданих сторонами. Крім того, висновки суду відповідають обставинам справи, які були доведені ним належними та допустимими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2008 року ОСОБА_1 є власницею чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 14-17, т. 1).

15 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб., який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року розірвано (а.с. 7, 10-12, т. 1).

Сторони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9, т. 1).

Судом також встановлено та не заперечувалося сторонами, що за час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у шлюбі, ними у квартирі АДРЕСА_2 проводилися ремонтні роботи.

Згідно з висновком експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року, складеного судовим експертом ОСОБА_7 , ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 на час проведення експертизи складала 1427000 грн. ОСОБА_8 вартість квартири внаслідок виконаних поліпшень збільшилася в грошовому виразі на 822000 грн, в процентному виразі складає 139%. Частка поліпшень у вартості квартири дорівнює 38/100. Ринкова вартість поліпшень, виконаних у квартирі АДРЕСА_2 складає 546256 грн. 1/2 частка виконаних поліпшень складає 19/100. ОСОБА_8 вартість частки поліпшень складає 273128 грн (а.с. 25-52, т. 1).

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона надавала сину грошові кошти на проведення капітального ремонту в квартирі, яку купила його дружина. Нею була продана 3-х кімнатна квартира, а придбана однокімнатна. В той час коли робили ремонт у квартирі, то сім`я сина мешкала в її однокімнатній квартирі.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_9 пояснив, що він знає і ОСОБА_10 і ОСОБА_1 , так як робив ремонт в їхній квартирі. Квартира 4-х кімнатна і потребувала ремонту. В квартирі замінювалося все. За проведені ремонтні роботи із ним розраховувалася ОСОБА_11 і вона говорила, що свекруха ОСОБА_6 дала їм на ремонт 10000 доларів США. Також вона говорила, що треба домовитися зі свекрухою, щоб вона ще дала грошей на ремонт.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_3 були проведені сторонами за час перебування їх у шлюбі, тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення частина витрат понесених сторонами на ремонт квартири і здійснення невід`ємних поліпшень.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України доводить, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, що підлягають поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1-3 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачем надано суду докази на підтвердження збільшення вартості квартири АДРЕСА_2 за рахунок спільних сумісних коштів подружжя сторін у справі, а саме висновок експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року, згідно з яким, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 на час проведення експертизи складала 1427000 грн. Ринкова вартість квартири внаслідок виконаних поліпшень збільшилася в грошовому виразі на 822000 грн. в процентному виразі складає 139%. Частка поліпшень у вартості квартири дорівнює 38/100. Ринкова вартість поліпшень, виконаних у квартирі АДРЕСА_2 складає 546256 грн. 1/2 частка виконаних поліпшень складає 19/100 Ринкова вартість частки поліпшень складає 273128 грн.

Частинами 1-2 статті 72 ЦПК України передбачено, що експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи.

Відповідно до положень статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до приписів статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до абзацу 10 частини другої пункту 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що у висновку експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року відсутні дані, що він підготовлений для подання до суду, а також, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Окрім того, зі змісту висновку експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року вбачається, що експертом у вступній частині зазначено, що обстеження об`єкта дослідження не виконувалось та експертне дослідження проведено без огляду об`єкта за матеріалами заяви, тоді як експертом у розділі «Дослідження» вказано, що дослідження проводилося зовні, в середину приміщень доступ не надано.

Колегія суддів вважає, що покладений в основу рішення суду першої інстанції висновок експертного дослідження № 59 від 19 жовтня 2018 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки такий висновок складено з порушенням порядку, встановленого пунктом 5 статті 106 Цивільного процесуального кодексу України, так як у висновку експерта відсутні дані, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 522/1029/18 від 18 грудня 2019 року провадження № 14-270цс19.

ОСОБА_2 не звертався до суду першої та апеляційної інстанції з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

За встановлених обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з підстав недоведеності належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4096,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Конорєвим Володимиром Олексійовичем, задовольнити.

РішенняЗарічного районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 рокускасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4096 гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 24 вересня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов