_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/511/24
УХВАЛА

23.09.2024 Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Дігуляра В.В. про забезпечення позову, подану по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Одночасно представник позивачки - адвокат Дігуляр В.В. надав до суду заяву в якій просить, з метою забезпечення позову - до вирішення справи по суті, вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на 1/5 частки домоволодіння, з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 132,3, номер запису: 40876 в книзі: 275-192, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності, р№19-20810, 30.09.2005, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради. Реєстраційний номер майна: 12386404.

При цьому представник позивача посилається на те, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідачки безпідставно набутих грошових в розмірі 492 449,51 (чотириста дев`яносто дві тисячі чотириста сорок дев`ять 51) грн.. Між позивачем та відповідачем було укладено усну угоду про надання послуг по організації виконання робіт з організації устрою могили, зведення надмогильного пам`ятника. На виконання домовленостей та з метою організації відповідачем вказаних робіт, позивачем було надіслано (передано) відповідачу грошові кошти в розмірі 255000.00 гри., які в подальшому були використані відповідачем на свій розсуд та жодних робіт не виконано. Окрім цього, відповідач користуючись довірою, здійснюючи прибирання оселі позивача самовільно заволоділа коштами у розмірі 165 241,00 гривень (еквівалент 4000 доларів США), що належали позивачці та зберігались у її квартирі. Дана обставина підтверджується матеріалами кримінального провадження. На даний час, з метою встановлення всіх обставин події по вказаному кримінальному провадженню триває досудове розслідування, яке проводиться старшим дізнавачем сектору дізнання ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції О.В.Тимощук. Зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідача можуть бути порушені права позивача щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів та наявна реальна об`єктивна можливість відчуження в подальшому на користь третіх осіб нерухомого майна, що значно ускладнить виконання рішення, а тому позивач вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду. Отже, з матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач і звернувся з позовом до суду. При цьому захід забезпечення у виді накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами. Враховуючи вищевикладене, позивач звертається до суду із даною заявою.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

При таких обставинах, суд вважає вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Дігуляра В.В. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на 1/5 частки домоволодіння, з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м): 132,3, номер запису: 40876 в книзі: 275-192, що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН:невідомий) на підставі свідоцтва про право власності, р№ НОМЕР_1 , 30.09.2005, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР та сторонам для відома та виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Огренич І. В.