ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 690/267/22
Провадження № 22-ц/821/510/24
категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Василенко Тетяна Володимирівна

відповідач: Акціонерне товариство «Укрпошта»

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовною заявою за змістом якої просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 17.05.2022 року № 1100-к, поновити її на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., а також понесені витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 27.12.2017 року працювала на посаді начальника відділення поштового зв`язку Полянецьке (далі ВПЗ Полянецьке) Черкаської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» (далі ЧД АТ «Укрпошта» та оскаржуваним наказом від 17.05.2022 року № 1100-к її з 27.05.2022 року звільнено із займаної посади за вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Оскаржуваний наказ позивач отримала лише 06.06.2022 року та в ньому вказано, що підставою для винесення став акт службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ОСОБА_2 від 29.04.2022 року № 20-5-23. Водночас позивач не була ознайомлена з даним актом від 29.04.2022 року, а службова перевірка проведена без її участі, тому вважає його сумнівним. Крім цього, вказано, що позивач під час своєї роботи не отримувала примірників посадової інструкції та не ознайомлювалась з нею, а також не є матеріально відповідальною особою, оскільки договір про матеріальну відповідальність з нею не укладався, а коло своїх обов`язків вона знала з усних вказівок керівництва щодо дій які має вчиняти в той чи інший робочий день. Також вказала, що 27.05.2022 року в свій вихідний день позивач була вимушена приїхати на робоче місце, де під примусом керівництва під диктовку склала пояснюючу, суть якої їй не була зрозуміла, оскільки жодних документів, які б підтверджували факт нестачі з її вини грошових коштів у ВПЗ Полянецьке, їй не було надано. Крім іншого, позивачу не відомо чи відбувалось погодження її звільнення з профспілковою організацією, так як на відповідне засідання вона не запрошувалась. Додатково вказано, що позивач за час роботи на посаді начальника ВПЗ Полянецьке свою роботу завжди виконувала сумлінно, жодних зауважень та стягнень до неї не застосовувалось, а тому підстава втрати довір`я жодним чином відносно неї не може вважатися обґрунтованою. Незаконне звільнення спричинило моральні страждання позивачу, які вона оцінює в 100 000 грн., оскільки звільнення з підстав вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довіри, принизило її ділову репутацію, яка мала повагу серед мешканців с. Полянецьке Уманського району, а також призвело до суттєвого погіршення її матеріального становища, так як заробітна плата була її єдиним джерелом доходів, а в неї на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати залишено за позивачем.

Рішення суду мотивоване тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що посадові обов`язки позивача на посаді начальника ОСОБА_2 були безпосередньо пов`язані з обслуговуванням грошових цінностей, а винуватість поведінки ОСОБА_1 , що призвела до втрати грошових коштів у розмірі 100 431 грн., встановлено актом службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ОСОБА_2 від 29.04.2022 року № 20-5-23, тож суд вважає, що у відповідача були достатні підстави для зміни суб`єктивного ставлення до позивача та прийняття оскаржуваного наказу про її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

При цьому, застосування до інших осіб, які вказано у висновках акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23, заходів дисциплінарного стягнення не пов`язаних з їх звільненням, не може вважатися підставою для скасування оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, оскільки судом відмовлено в визнанні незаконним та скасуванні оскаржуваного наказу про звільнення позивача від 17.05.2022 року № 1100-к, то відсутні підстави для поновлення її на раніше займаній посаді, а також стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що одним єдиним документом в даній справі на підставі якого її звільнили є акт службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23. Позивачка не приймала участі у вказаних розслідуваннях, акти не надавались їй для ознайомлення і пояснення в неї не відбиралися.

Вказує, що разом із тим, враховуючи те, що відповідач проводив розслідування, яке стосується нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», як на думку відповідача, безпосередньо позивачка винна в нестачі грошових коштів, відповідач-роботодавець мав враховувати чи є поведінка працівника правомірною чи ні, з`ясувати це шляхом відібрання пояснень, принаймні запитати такі пояснення, з метою вирішення питання про наявність підстав для недовіри працівникові. В матеріалах справи відповідачем не надано доказів щодо відібрання документального пояснення під час розслідування у позивача.

Стверджує, що до того ж, нестача матеріальних коштів вже не може рахуватись у ВПЗ Полянецьке Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» так як позивач передала у підзвіт ці кошти начальнику пересувного ВПЗ №25 ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 підтвердила даний факт і в поясненнях під розслідування (що зазначено в акті розслідування), так і під час свідчення в суді при розгляді справи судом першої інстанції. Сама по собі нестача цінностей або їх надлишок, а також підозра, якщо немає конкретних фактів не можуть бути підставою для втрати довіри до працівника.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У березні 2024 року АТ «Укрпошта» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що безпосереднє обслуговування грошових цінностей було складовою трудової функції позивача ОСОБА_1 , яка працювала на посаді начальника ВПЗ Полянецьке Черкаської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що встановлено на підставі положень про ВПЗ Полянецьке, з яким її було ознайомлено під підпис 02.06.2021 року, договором про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2019 року, пунктом 11 розділу 11 Інструкції №720, тому її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не суперечить вимогам трудового законодавства так як відповідачем встановлено втрату грошових коштів в розмірі 100 431грн. та цей факт сторонами не оспорювався. Вказує, що крім того, стороною позивача не надано жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 перед відправленням понадлімітних залишків грошових коштів до головної каси в розмірі 100431грн., не в відповідному страховому брезентовому мішку зеленого кольору, погоджено з відповідальним працівником як це вимагає зміст п.п. 8.3 -8.6 розділу8 Інструкції №720, що б виключало винуватість її поведінки та дотримання внутрішніх організаційно-розпорядчих документів Акціонерного товариства «Укрпошта».

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

05 лютого 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 березня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 28.12.2017 року прийнято на роботу начальником ВПЗ Полянецьке, що підтверджується наказом ЧД ПАТ «Укрпошта» від 27.12.2017 року № 6641-к.

Відповідно до листка ознайомлення ОСОБА_4 як начальника ВПЗ Полянецьке ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, положеннями про відділення поштового зв`язку, посадовою інструкцією, про що свідчить її підпис.

Згідно змісту положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», затвердженого наказом директора ЧД АТ «Укрпошта» від 30.04.2021 року № 924, з яким ОСОБА_1 , як начальника ВПЗ Полянецьке, ознайомлено 02.06.2021 року, передбачено, що ВПЗ, крім іншого, забезпечує збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень та майна ВПЗ (п. 3.2.1), а начальник ВПЗ, у своїй роботі керується та повинен знати в межах компетенції, крім іншого, нормативні та розпорядчі документи товариства, філії, статут товариства, положення про філію (п. 4.1.2), а начальник ВПЗ, крім іншого, зобов`язаний забезпечити дотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни операторами ВПЗ, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами товариства, достовірність та своєчасність складання звітності (п. 4.4.4), дотримання вимог внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують процес закриття операційного дня та формування касових документів у ВПЗ (п. 4.4.5), зберігання готівкових коштів, основних засобів та інвентаря, які закріплені за ВПЗ (п. 4.4.25), а також, що на начальника ВПЗ, крім іншого, покладається відповідальність за незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, обладнання у ВПЗ, графіків обміну поштою (п. 4.6.6.), недотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій (п. 4.6.10), не передачу, несвоєчасну передачу/передачу в неповному обсязі документів працівниками ВПЗ, а також порушення вимог діючих внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують оформлення документів ВПЗ (п. 4.6.11).

Між ЧД ПАТ (АТ) «Укрпошта» та ОСОБА_1 як працівником ВПЗ Полянецьке 28.12.2017 року та 04.01.2019 року укладались договори про повну матеріальну відповідальність.

Згідно копій навчального плану та протоколів щодо підготовки ОСОБА_1 за посадою начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта» вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 15.11.2021 року по 17.12.2021 року пройшла навчання з питань, які безпосередньо відносяться до її службових обов`язків.

Положеннями п.п. 6.1, 6.3 розділу 6 Інструкції про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 11.06.2018 року № 720 (далі Інструкція № 720) передбачено, що начальники ВПЗ зобов`язані забезпечити схоронність готівкових коштів та цінностей у касах підпорядкованих підрозділів, забезпечити дотримання вимог нормативних документів АТ «Укрпошта» та нормативно-правових актів України, що регламентують здійснення касових операцій, своєчасно інформувати начальника ЦОФС/ЦПЗ про всі обставини, що загрожують безпеці зберігання готівкових коштів та цінностей у касах ВПЗ.

Згідно п. 6.20 розділу 6 Інструкції № 720 працівники ВПЗ несуть повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ними готівкових коштів та інших цінностей протягом робочого дня (зміни), недостачу/надлишки готівкових коштів та цінностей у сформованих ними пачках, корінцях та в іншій упаковці за їх підписами.

За змістом п. 7.14 розділу 7 Інструкції № 720 за відповідність сум готівкових коштів, зазначених у супровідних документах, правильне і своєчасне пакування банкнот та оформлення сумок з готівковими коштами у ВПЗ несуть відповідальність начальники/заступники начальників ВПЗ.

Порядок здавання понадлімітних залишків готівкових коштів ВПЗ або залишків готівкових коштів, які не будуть використані найближчим часом, регламентовано розділами 5, 8 Інструкції № 720.

Зі змісту п.п. 8.3-8.5 розділу 8 Інструкції № 720 вбачається, що здавання понадлімітних залишків готівкових коштів ВПЗ до Головної каси здійснюється після погодження з відповідальним працівником відділу готівкового менеджменту ЦОФС.

Відповідно до змісту п. 8.6 розділу 8 Інструкції № 720 брезентові сумки з понадлімітними залишками, що висилаються сільськими ВПЗ вкладаються у страхові мішки, на який заповнюється накладна ф. 16, в якій вказується номер брезентової сумки з понадлімітними залишками.

Згідно п. 11.1 розділу 11 Інструкції № 720 начальники ВПЗ несуть повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ними готівкових коштів та інших цінностей, а також за будь який збиток, завданий товариству внаслідок недбалих, необережних або навмисних дій.

Відповідно до накладної на відправлену пошту (ф. 16) від 23.03.2022 року № б/н з ВПЗ Полянецьке на адресу Головної каси ОСОБА_1 надіслано лист з оголошеною цінністю 100 431 грн. (т. 2 а.с. 222).

Оскаржуваним наказом від 17.05.2022 року № 1100-к звільнено ОСОБА_1 , начальника відділення поштового зв`язку Полянецьке, 27.05.2022 року за вчинення винних дій при обслуговування грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, пункт 2 статті 41 КЗпП України. Підставою для видачі даного наказу вказано копії акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5023 та пояснюючої ОСОБА_1 . Відомості про звільнення ОСОБА_1 внесено до її трудової книжки серії НОМЕР_1 .

За змістом вищевказаного акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-5023, проведеного комісійно, встановлено, що порушення нормативних документів АТ «Укрпошта» працівниками ЧД АТ «Укрпошта», зокрема начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 та іншими, призвело до зникнення під час пересилання страхового мішка № 785 в який було упаковано грошові кошти в розмірі 100 431 грн. Вказано, що начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 на першому етапі формування мішка з готівковими коштами порушено вимоги щодо організації роботи з готівковими коштами, а саме вимоги до внутрішнього переміщення готівкових коштів між відділенням поштового зв`язку та головною касою, які визначено Інструкцією про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», як наслідок, саме неналежне виконання нею службових обов`язків призвело до подальшого зникнення страхового мішка № 785 з грошовими коштами в розмірі 100 431 грн. Відповідно до висновків акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-5023 вказано про наполягання комісії на розірванні трудового договору з начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 за вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України, а також висловлено пропозиції щодо застосування дисциплінарних стягнень у виді доган до інших винуватих працівників ЧД АТ «Укрпошта».

Листом від 27.05.2022 року № 09-228 Черкаською дирекцією АТ «Укрпошта» повідомлено ОСОБА_1 про її звільнення з 27.05.2022 року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, та необхідність отримання трудової книжки у відділі кадрового адміністрування ЧД АТ «Укрпошта».

Згідно акту від 06.06.2022 року ОСОБА_1 отримано наказ про звільнення, трудову книжку та довідку про проведений розрахунок при звільненні.

Відповідно до змісту п.п. 3.6.11, 3.6.17 додатку № 3 колективного договору АТ «Укрпошта», чинного на дату виникнення спірних відносин сторін, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані за ініціативою адміністрації, крім іншого, у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку адміністрації. Розірвання трудового договору з вказаних підстав може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, за винятком випадків звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє у товаристві (філії, безбалансовому виробничому підрозділі).

Судом встановлено, що безпосереднє обслуговування грошових цінностей було складовою трудової функції позивача, яка працювала на посаді начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», що встановлено на підставі положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», з яким її було ознайомлено 02.06.2021 року, договору про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2019 року, п. 11 розділу 11 Інструкції № 720, тому її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не суперечить вимогам трудового законодавства, так як відповідачем встановлено втрату грошових коштів в розмірі 100 431 грн., та цей факт сторонами не оспорюються.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказала, що станом на 24.03.2022 року вона працювала на посаді начальника пересувного відділення поштового зв`язку № 25 АТ «Укрпошта», та 24.03.2022 року під час обміну поштою прийняла від начальника ВПЗ Полянецьке Жмуденко Ю.В. чорну сумку зі звітами та страховий мішок білого кольору з грошовими коштами на якому був штрих-код та відмітка «Черкаси», жодних відміток «головна каса» вона не бачила. Цей страховий мішок з грошовими коштами вона зберігала в сейфі автомобіля, а потім передала на дільницю обробки пошти (далі ДОП) м. Умань, разом з формою 16, яка підтверджує її наявність та вміст. Додатково пояснила, що в страхових рогозяних мішках зазвичай відправляються цінні відправлення, а грошові кошти лише в спеціальних брезентових мішках зеленого кольору.

Свідок ОСОБА_5 , оператор сортувального центру, в судовому засіданні вказала, що 24.03.2022 року з ВПЗ Полянецьке надійшов білий мішок з поміткою «Черкаси» без жодних позначень щодо наявності в ньому грошових коштів, а також за відсутності на ньому помітки «головна каса», який вона поклала до контейнеру з іншими документами для подальшої відправки в м. Черкаси.

Свідок ОСОБА_6 , листоноша по перевезенню пошти, вказав, надав показання за змістом яких не пам`ятає всіх обставин справи, але зазвичай всі отримані мішки в ДОП м. Умань він доставляє до центру обробки пошти (далі ЦОП) м. Черкаси, а страхові мішки до головної каси ЧД АТ «Укрпошта». Додатково вказав, що за результатами службової перевірки за фактом нестачі коштів до нього застосовано стягнення у вигляді позбавлення премії.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний, крім іншого, у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.02.2018 року в справі № 521/4221/16, від 25.01.2021 року в справі № 296/4664/19, від 02.06.2021 року в справі № 592/8437/20, від 20.01.2023 року в справі № 296/2251/21, правовий аналіз п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Положеннями ч. 1 ст. 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Водночас у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року в справі № 490/9707/14-ц вказано, що роботодавець негативно оцінює трудову діяльність працівника, що зумовлено невиконанням чи неналежним виконанням працівником своєї трудової функції, безпосередньо пов`язаної з обслуговуванням грошових, товарних і культурних цінностей, це й означає, що довір`я втрачено. Тобто вбачається втрата довір`я через невиконання чи неналежне виконання працівником своєї трудової функції, безпосередньо пов`язаної з обслуговуванням грошових, товарних і культурних цінностей. Отже, втрата довір`я не потребує окремого доказування.

Про суб`єктивне ставлення роботодавця до конкретної ситуації та зміна ставлення до працівника шляхом втрати довір`я до нього Верховним Судом також вказано в постанові від 29.06.2022 року в справі № 712/9873/20. При цьому, втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, які він вчинив навмисно або необережно й завдав або міг завдати шкоди, що дає підстави роботодавцю виявити йому недовіру.

Положеннями ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і пп. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Згідно змісту ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що позивач ОСОБА_1 з 28.12.2017 року прийнято на роботу начальником ВПЗ Полянецьке, що підтверджується наказом ЧД ПАТ «Укрпошта» від 27.12.2017 року № 6641-к.

Відповідно до листка ознайомлення ОСОБА_4 як начальника ВПЗ Полянецьке ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, положеннями про відділення поштового зв`язку, посадовою інструкцією, про що свідчить її підпис.

Згідно змісту положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», затвердженого наказом директора ЧД АТ «Укрпошта» від 30.04.2021 року № 924, з яким ОСОБА_1 , як начальника ВПЗ Полянецьке, ознайомлено 02.06.2021 року, передбачено, що ВПЗ, крім іншого, забезпечує збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень та майна ВПЗ (п. 3.2.1), а начальник ВПЗ, у своїй роботі керується та повинен знати в межах компетенції, крім іншого, нормативні та розпорядчі документи товариства, філії, статут товариства, положення про філію (п. 4.1.2), а начальник ВПЗ, крім іншого, зобов`язаний забезпечити дотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни операторами ВПЗ, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами товариства, достовірність та своєчасність складання звітності (п. 4.4.4), дотримання вимог внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують процес закриття операційного дня та формування касових документів у ВПЗ (п. 4.4.5), зберігання готівкових коштів, основних засобів та інвентаря, які закріплені за ВПЗ (п. 4.4.25), а також, що на начальника ВПЗ, крім іншого, покладається відповідальність за незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, обладнання у ВПЗ, графіків обміну поштою (п. 4.6.6.), недотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій (п. 4.6.10), не передачу, несвоєчасну передачу/передачу в неповному обсязі документів працівниками ВПЗ, а також порушення вимог діючих внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують оформлення документів ВПЗ (п. 4.6.11).

Між ЧД ПАТ (АТ) «Укрпошта» та ОСОБА_1 як працівником ВПЗ Полянецьке 28.12.2017 року та 04.01.2019 року укладались договори про повну матеріальну відповідальність.

Згідно копій навчального плану та протоколів щодо підготовки ОСОБА_1 за посадою начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта» вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 15.11.2021 року по 17.12.2021 року пройшла навчання з питань, які безпосередньо відносяться до її службових обов`язків.

Положеннями п.п. 6.1, 6.3 розділу 6 Інструкції про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 11.06.2018 року № 720 (далі Інструкція № 720) передбачено, що начальники ВПЗ зобов`язані забезпечити схоронність готівкових коштів та цінностей у касах підпорядкованих підрозділів, забезпечити дотримання вимог нормативних документів АТ «Укрпошта» та нормативно-правових актів України, що регламентують здійснення касових операцій, своєчасно інформувати начальника ЦОФС/ЦПЗ про всі обставини, що загрожують безпеці зберігання готівкових коштів та цінностей у касах ВПЗ.

Згідно п. 6.20 розділу 6 Інструкції № 720 працівники ВПЗ несуть повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ними готівкових коштів та інших цінностей протягом робочого дня (зміни), недостачу/надлишки готівкових коштів та цінностей у сформованих ними пачках, корінцях та в іншій упаковці за їх підписами.

За змістом п. 7.14 розділу 7 Інструкції № 720 за відповідність сум готівкових коштів, зазначених у супровідних документах, правильне і своєчасне пакування банкнот та оформлення сумок з готівковими коштами у ВПЗ несуть відповідальність начальники/заступники начальників ВПЗ.

Порядок здавання понадлімітних залишків готівкових коштів ВПЗ або залишків готівкових коштів, які не будуть використані найближчим часом, регламентовано розділами 5, 8 Інструкції № 720.

Зі змісту п.п. 8.3-8.5 розділу 8 Інструкції № 720 вбачається, що здавання понадлімітних залишків готівкових коштів ВПЗ до Головної каси здійснюється після погодження з відповідальним працівником відділу готівкового менеджменту ЦОФС.

Відповідно до змісту п. 8.6 розділу 8 Інструкції № 720 брезентові сумки з понадлімітними залишками, що висилаються сільськими ВПЗ вкладаються у страхові мішки, на який заповнюється накладна ф. 16, в якій вказується номер брезентової сумки з понадлімітними залишками.

Згідно п. 11.1 розділу 11 Інструкції № 720 начальники ВПЗ несуть повну матеріальну відповідальність за збереження всіх прийнятих ними готівкових коштів та інших цінностей, а також за будь який збиток, завданий товариству внаслідок недбалих, необережних або навмисних дій.

Відповідно до накладної на відправлену пошту (ф. 16) від 23.03.2022 року № б/н з ВПЗ Полянецьке на адресу Головної каси ОСОБА_1 надіслано лист з оголошеною цінністю 100 431 грн. (т. 2 а.с. 222).

Оскаржуваним наказом від 17.05.2022 року № 1100-к звільнено ОСОБА_1 , начальника відділення поштового зв`язку Полянецьке, 27.05.2022 року за вчинення винних дій при обслуговування грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, пункт 2 статті 41 КЗпП України. Підставою для видачі даного наказу вказано копії акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5023 та пояснюючої ОСОБА_1 . Відомості про звільнення ОСОБА_1 внесено до її трудової книжки серії НОМЕР_1 .

За змістом вищевказаного акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-5023, проведеного комісійно, встановлено, що порушення нормативних документів АТ «Укрпошта» працівниками ЧД АТ «Укрпошта», зокрема начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 та іншими, призвело до зникнення під час пересилання страхового мішка № 785 в який було упаковано грошові кошти в розмірі 100 431 грн. Вказано, що начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 на першому етапі формування мішка з готівковими коштами порушено вимоги щодо організації роботи з готівковими коштами, а саме вимоги до внутрішнього переміщення готівкових коштів між відділенням поштового зв`язку та головною касою, які визначено Інструкцією про здійснення касових операцій у АТ «Укрпошта», як наслідок, саме неналежне виконання нею службових обов`язків призвело до подальшого зникнення страхового мішка № 785 з грошовими коштами в розмірі 100 431 грн. Відповідно до висновків акту службового розслідування від 29.04.2022 року № 20-5023 вказано про наполягання комісії на розірванні трудового договору з начальником ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 за вчинення винних дій при обслуговуванні грошових цінностей, які дають підстави для втрати довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України, а також висловлено пропозиції щодо застосування дисциплінарних стягнень у виді доган до інших винуватих працівників ЧД АТ «Укрпошта».

Листом від 27.05.2022 року № 09-228 Черкаською дирекцією АТ «Укрпошта» повідомлено ОСОБА_1 про її звільнення з 27.05.2022 року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, та необхідність отримання трудової книжки у відділі кадрового адміністрування ЧД АТ «Укрпошта».

Згідно акту від 06.06.2022 року ОСОБА_1 отримано наказ про звільнення, трудову книжку та довідку про проведений розрахунок при звільненні.

Відповідно до змісту п.п. 3.6.11, 3.6.17 додатку № 3 колективного договору АТ «Укрпошта», чинного на дату виникнення спірних відносин сторін, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані за ініціативою адміністрації, крім іншого, у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку адміністрації. Розірвання трудового договору з вказаних підстав може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, за винятком випадків звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє у товаристві (філії, безбалансовому виробничому підрозділі).

Судом встановлено, що безпосереднє обслуговування грошових цінностей було складовою трудової функції позивача, яка працювала на посаді начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», що встановлено на підставі положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», з яким її було ознайомлено 02.06.2021 року, договору про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2019 року, п. 11 розділу 11 Інструкції № 720, тому її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не суперечить вимогам трудового законодавства, так як відповідачем встановлено втрату грошових коштів в розмірі 100 431 грн., та цей факт сторонами не оспорюється.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказала, що станом на 24.03.2022 року вона працювала на посаді начальника пересувного відділення поштового зв`язку № 25 АТ «Укрпошта», та 24.03.2022 року під час обміну поштою прийняла від начальника ВПЗ Полянецьке ОСОБА_1 . чорну сумку зі звітами та страховий мішок білого кольору з грошовими коштами на якому був штрих-код та відмітка «Черкаси», жодних відміток «головна каса» вона не бачила. Цей страховий мішок з грошовими коштами вона зберігала в сейфі автомобіля, а потім передала на дільницю обробки пошти (далі ДОП) м. Умань, разом з формою 16, яка підтверджує її наявність та вміст. Додатково пояснила, що в страхових рогозяних мішках зазвичай відправляються цінні відправлення, а грошові кошти лише в спеціальних брезентових мішках зеленого кольору.

Свідок ОСОБА_5 , оператор сортувального центру, в судовому засіданні вказала, що 24.03.2022 року з ОСОБА_2 надійшов білий мішок з поміткою «Черкаси» без жодних позначень щодо наявності в ньому грошових коштів, а також за відсутності на ньому помітки «головна каса», який вона поклала до контейнеру з іншими документами для подальшої відправки в м. Черкаси.

Свідок ОСОБА_6 , листоноша по перевезенню пошти, вказав, надав показання за змістом яких не пам`ятає всіх обставин справи, але зазвичай всі отримані мішки в ДОП м. Умань він доставляє до центру обробки пошти (далі ЦОП) м. Черкаси, а страхові мішки до головної каси ЧД АТ «Укрпошта». Додатково вказав, що за результатами службової перевірки за фактом нестачі коштів до нього застосовано стягнення у вигляді позбавлення премії.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що посадові обов`язки позивача на посаді начальника ОСОБА_2 були безпосередньо пов`язані з обслуговуванням грошових цінностей, а винуватість поведінки ОСОБА_1 , що призвела до втрати грошових коштів у розмірі 100 431 грн., встановлено актом службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23, тож у відповідача були достатні підстави для зміни суб`єктивного ставлення до позивача та прийняття оскаржуваного наказу про її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При цьому, суд 1 інстанції вірно зазначив, що застосування до інших осіб, які вказано у висновках акту службового розслідування за фактом нестачі грошових коштів у ВПЗ Полянецьке від 29.04.2022 року № 20-5-23, заходів дисциплінарного стягнення не пов`язаних з їх звільненням, не може вважатися підставою для скасування оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, оскільки судом 1 інстанції відмовлено в визнанні незаконним та скасуванні оскаржуваного наказу про звільнення позивача від 17.05.2022 року № 1100-к, то суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення її на раніше займаній посаді, а також стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що сама по собі нестача товарних цінностей або їх надлишок, а також підозра, якщо немає конкретних фактів не можуть бути підставою для втрати довіри до працівника та в даному випадку позивачка передала в підзвіт кошти іншому працівнику, а не приймала, не зберігала, не транспортувала, не розподіляла кошти, є помилковими. Оскільки, як вірно вказав суд 1 інстанції, стороною позивача не надано жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 перед відправленням понадлімітних залишків грошових коштів до головної каси в розмірі 100 431 грн. не в відповідному страховому брезентовому мішку зеленого кольору погоджено з відповідальним працівником, як це вимагає змісту п.п. 8.3-8.6 розділу 8 Інструкції № 720, що б виключало винуватість її поведінки та дотримання внутрішніх організаційно-розпорядчих документів АТ «Укрпошта».

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 573/546/19 (провадження № 61-16215св19) вказано, що «право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Верховний Суд зазначає, що звільнення з підстав втрати довір`я (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і тому подібне) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Отже, підставою для розірвання трудового договору у зв`язку з втратою довір`я є здійснення працівником винних дій. Форма вини при цьому значення не має. Необережна вина працівника також може бути підставою для звільнення так, як і вина умисна. Однак власник у разі спору зобов`язаний довести і факт порушення, і вину працівника».

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 585/2261/19 (провадження № 61-3959св21) зроблено висновок, що «звільнення з підстав втрати довір`я може бути визнано обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. За змістом указаної норми матеріальними цінностями є цінності, що прийняті на зберігання, зберігаються на складі, відпускаються зі складу, з торгового залу, іншого сховища. Безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, зберігання, транспортування, розподіл тощо. Особи, які безпосередньо обслуговують грошові і товарні цінності, це переважно особи, які займаються прийманням, зберіганням, транспортуванням і розподілом матеріальних цінностей, наприклад, продавці, касири, завідувачі базами тощо. Під термінами «зберігання», «обслуговування» і «розподіл цінностей» слід розуміти широке коло операцій по експедиції чи по відпусканню цінностей, іноді зовсім не пов`язаних з безпосереднім їх обслуговуванням. За загальними правилом такі працівники в разі нестачі матеріальних цінностей несуть повну матеріальну відповідальність на підставі письмових договорів чи спеціальних законів. Для вирішення питання про те, чи відноситься працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні чи культурні цінності, необхідно докладно ознайомитися з колом його обов`язків, що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями. В кожному конкретному випадку необхідно з`ясувати, чи становить виконання операцій, що пов`язані з обслуговуванням цінностей, основний зміст їх трудових обов`язків, чи носить виконання ними вказаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Обов`язок з обслуговування цінностей може бути передбачений нормативними актами, посадовими інструкціями тощо. Особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, як правило, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України. Подібні висновки щодо застосування статті 41 КЗпП України викладені Верховним Судом України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14».

Як встановлено судом 1 інстанції, що безпосереднє обслуговування грошових цінностей було складовою трудової функції позивача, яка працювала на посаді начальника ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», що встановлено на підставі положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», з яким її було ознайомлено 02.06.2021 року, договору про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2019 року, п. 11 розділу 11 Інструкції № 720.

Згідно змісту положення про ВПЗ Полянецьке ЧД АТ «Укрпошта», затвердженого наказом директора ЧД АТ «Укрпошта» від 30.04.2021 року № 924, з яким ОСОБА_1 , як начальника ВПЗ Полянецьке, ознайомлено 02.06.2021 року, передбачено, що начальник ВПЗ, крім іншого, зобов`язаний забезпечити дотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни операторами ВПЗ, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами товариства, достовірність та своєчасність складання звітності (п. 4.4.4), дотримання вимог внутрішніх нормативних документів товариства, що регламентують процес закриття операційного дня та формування касових документів у ВПЗ (п. 4.4.5), зберігання готівкових коштів, основних засобів та інвентаря, які закріплені за ВПЗ (п. 4.4.25), а також, що на начальника ВПЗ, крім іншого, покладається відповідальність за незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, обладнання у ВПЗ, графіків обміну поштою (п. 4.6.6.), недотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій (п. 4.6.10).

А отже, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника ВПЗ Полянецьке, відносилась до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, а тому може бути суб`єктом звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 07 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 17 квітня 2024 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : О.В. Карпенко

Л.І. Василенко