Справа № 361/3305/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9051/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Радзівіл А.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвоката Якубова Яшара Елхан огли, який діє в інтересах ОСОБА_1 , адвоката Вергуна Ігоря Теодоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року, та апеляційну скаргу адвоката Вергуна Ігоря Теодоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, ухвалені у складі судді Радзівіл А.Г., у цивільній справі № 361/3305/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. Зазначав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 07 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір оренди вищезазначеного будинку, відповідно до якого він як орендодавець надав, а ОСОБА_2 як орендар прийняла в строкове платне користування зазначений будинок терміном на 11 місяців. Цим договором також було передбачено, що якщо жодна сторона в термін 1 міс. до закінчення даного договору письмово не повідомить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 11 міс. Виходячи з цього положення договору, ОСОБА_2 користувалась належним йому будинком до 22 квітня 2020 року, до моменту вивезення своїх речей із будинку, повідомивши про те, що більше користуватися цим майном не має наміру. Під час вивезення відповідачем своїх речей стало очевидним, що будинок суттєво пошкоджено і не придатний для його використання за призначенням, у зв`язку з чим потребує проведення відновлюваних робіт. У приватній бесіді та спеціально організованих зустрічах ОСОБА_2 визнала заподіяну шкоду, але не виявила готовність усунути її шляхом наймання відповідних спеціалістів або понесення необхідних для цього витрат. На день звернення до суду за попередніми даними спеціалістів, розмір відновлювального ремонту може сягнути більше 300000 грн. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 300 000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної належному йому на праві власності майну.

В липні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначав, що крім договору оренди від 07 грудня 2015 року він уклав аналогічний договір від 07 вересня 2019 року, який замінював попередній договір, між ним та ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 759-763 ЦК України, згідно якого він як орендодавець надав, а ОСОБА_2 як орендар прийняла в строкове платне користування зазначений вище будинок на строк до 06 вересня 2021 року. В акті приймання-передачі цього об`єкту оренди сторони договору, засвідчили, що об`єкт передано в стані, придатному для використання відповідно до умов договору. Належний йому будинок ще до спливу строку договору ОСОБА_2 залишено в стані, який не дозволяє експлуатувати його за призначенням, він позбавлений можливості передати його в оренду іншим особам, у зв`язку з чим він не отримує той дохід, на який міг би розраховувати. За умовами вищевказаного договору орендна плата за користування об`єктом оренди становила 55 000,00 грн. З урахуванням того, що ОСОБА_2 виїхала з орендованого будинку 22 квітня 2020 року, станом на 30 вересня 2020 року розмір упущеної вигоди за ці 5 місяців складає 275 000,00 грн. (5 x 55.000 = 275 000,00). Крім того, згідно кошторису об`єкта оренди, складеного за результатами його обстеження, вартість ремонтно-будівельних робіт з відновлення попереднього стану будинку становить 1 869 849,83 грн. Також згідно рахунку №170620 від 17 червня 2020 року, виданого ФОП ОСОБА_3 , виготовлення дверей, аналогічних тим, що стоять у належному йому будинку, разом з комплектуючими та фурнітурою до них без вартості монтажу коштує 314 313,00 грн. З урахуванням викладеного просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2459 162,83 грн. в рахунок відшкодування завданих йому збитків.

В жовтні 2020 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Зазначала, що 07 вересня 2019 року між нею та ОСОБА_1 було укладено договір оренди об`єкту № б/н від 07 вересня 2019 року, відповідно п.1.1. якого ОСОБА_1 надав у платне строкове користування нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,13 га з усіма будинками, що на ній знаходяться, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить йому на праві приватної власності. Відповідно до вказаного договору строк оренди починається з моменту прийняття орендарем від орендодавця об`єкту за актом прийому-передачі відповідно до умов договору та закінчується 06 вересня 2021 року. Орендар вступає в строкове платне користування не раніше дати підписання сторонами вказаного акту приймання-передачі. Передані в оренду приміщення використовувались нею з метою провадження господарської діяльності, зокрема: денного догляду за дітьми та організації інших видів відпочинку та розваг. З метою ведення господарської діяльності нею здійснювалось оснащення будинку, зокрема придбавались та в подальшому розміщувались необхідні меблі, устаткування, інвентар, комп`ютерна техніка та інші необхідні товари матеріальної цінності за адресою провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 . Проте, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СOVID-19)», Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-22» на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року та в подальшому 21 травня 2020 року опублікована постанова Кабінету Міністрів України № 392 (зі змінами), якою карантин в Україні продовжено до 31 липня 2020 року. Міста України починаючи з 12 березня 2020 року перейшли на карантин, в результаті чого введено заборону відвідування шкіл, дитсадків, розважальних закладів та масових заходів. Зважаючи на виниклу ситуацію, а саме фактичне унеможливлення ведення господарської діяльності та, відповідно, отримання прибутку, нею та ОСОБА_1 було прийнято рішення використовувати лише один будинок, розміщений на земельній ділянці площею 0,13 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (визначений, як будинок АДРЕСА_2 . договору оренди від 07 вересня 2019 року). Однак, ОСОБА_1 без будь-якого офіційного попередження змінив своє рішення, щодо подальшого використання нею орендованого майна та 23 квітня 2020 року фактично не допустив її не тільки до будинку АДРЕСА_1 , а й повністю обмежив доступ до її речей та майна, що стало підставою для її звернення до органів Національної поліції за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Проте, згідно з Висновком від 07.05.2020 року по матеріалам ЄО №10657, №10666, №10675 Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, складеним за результатами її звернення від 23.04.2020 року, та висновком від 05.08.2020 року по матеріалам ЄО №21719 Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, складеним за результатами її звернення від 30.07.2020 року, Броварським відділом поліції ГУНП в Київській області роз`яснено, що з аналізу дій (подій) викладених у відповідних її зверненнях та за результатами опитування ОСОБА_1 , який підтвердив факт недопущення її до приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , а також до її речей та майна, вбачаються незавершені цивільно-правові відносини, вирішення яких віднесено до компетенції суду. ОСОБА_1 , станом на момент розгляду справи приміщення, розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , передані третім особам, які також здійснюють господарську діяльність за вказаною адресою та використовують меблі, інвентар та інші товарно-матеріальні цінності, які належать їй на праві власності. В результаті вищевикладеного та неправомірних дій ОСОБА_1 , їй завдано матеріальних збитків, які полягають у незаконному утриманні майна належного їй на загальну суму 388 237,96 грн. З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 388 237,96 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданих збитків 532 805,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 5 328,06 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 322 350,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 3 223,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

25 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 186 869,40 грн.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року заяву задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року, адвокат Вергун І.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дії ОСОБА_2 призвели до нанесення реальних збитківОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б це підтверджували. Так, в кошторисі ремонтно-будівельних робіт від 19 червня 2020 року, який підписано ФОП ОСОБА_4 , вказано, що вартість монтажно-будівельних робіт у будинку, який орендувала ОСОБА_2 становить 1 869 849, 83 грн., Проте, такий кошторис не може вважатися доказом, який би підтверджував розмір реальних збитків позивача, оскільки ФОП ОСОБА_4 не міг визначити вартість ремонтно-будівельних робіт без огляду будинку. В матеріалах справи відсутній доказ, який би підтверджував, що ФОП ОСОБА_4 дійсно був у будинку та його обстежив, за результатами чого склав кошторис. ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_4 лише 26 травня 2020 року, тобто через місяць після того, як ОСОБА_2 вже не користувалася будинком з 22 квітня 2020 року, при цьому, сам кошторис складено лише 19 червня 2020 року. Звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_4 не володіє спеціальними знаннями та не є судовим експертом, який би міг встановити начебто нанесенні збитки позивачу. Відтак, вважає, що кошторис не є доказом на підставі якого суд першої інстанції міг встановити достовірні обставини справи в розумінні ч. 1 ст. 79 ЦПК України.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року, адвокат Вергун І.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу. Просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 50 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки ОСОБА_1 не подав до суду попередній розрахунок суми витрат на правничу допомогу з першою заявою по суті справи та в порушення вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України до закінчення судових дебатів не подав письмової заяви із зазначенням поважних причин неможливості подання доказів, які б підтвердили розмір витрат на правничу допомогу. Крім того, суд першої інстанції вже вирішував питання розподілу судових витрат, ухвалюючи рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року, а тому не мав розглядати заяву ОСОБА_1 . Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній ордер про надання правничої (правової) допомоги, який би підтверджував повноваження адвоката Якубова Я.Е. представляти інтереси позивача.

Також, не погоджуючись з рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року, адвокат Якубов Я.Е., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку про те, що обсяг робіт, вказаний у наданому позивачем кошторисі на виконання ремонтно-будівельних робіт, не є необхідним. Згідно акту приймання-передачі майна в оренду від 07 вересня 2019 року, об`єкт оренди передано ОСОБА_2 в стані, придатному для використання відповідно до умов договору, проте, стан цього самого об`єкта на момент виїзду відповідачки з нього був жахливим, внаслідок чого його не можна було використовувати за призначенням без проведення відновлювальних робіт, які потребують значних матеріальних ресурсів. Розмір заподіяної позивачу шкоди, підтверджується кошторисом (прорахунком вартості ремонту), складеним 26 травня 2020 року за результатами обстеження об`єкта оренди ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт з відновлення попереднього стану цього об`єкта становить 1 869 849,83 грн., а також рахунком № 170620, виданим 17 червня 2020 року ФОП ОСОБА_3 , з якого слідує, що виготовлення дверей, аналогічних тим, що встановлені у належному позивачу будинку та прийшли у повну непридатність в результаті їхньої неправильної експлуатації відповідачкою, разом з комплектуючими та фурнітурою до них без вартості монтажу на момент звернення до суду з цим позовом коштувало 314 313,00 грн. Наведений в рішенні перелік робіт, відшкодування вартості яких суд визнав необхідним, на думку позивача, є недостатнім для відновлення попереднього стану цього об`єкта оренди. Звертає увагу на те, що оскільки належний позивачу будинок ще до спливу строку договору відповідачкою залишено в стані, який не дозволяє експлуатувати його за призначенням, позивач був позбавлений можливості передати його в оренду іншим особам, у зв`язку з чим він не отримав той дохід, на який міг би розраховувати. За умовами договору орендна плата за користування об`єктом оренди становила 55 000,00 грн. Отже, з урахуванням того, що відповідачка виїхала з об`єкта оренди 22 квітня 2020 року, станом на момент пред`явлення позову розмір упущеної позивачем вигоди за ці 5 місяців складав 275 000,00 грн. Також позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 . Вказує, що ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві не вказувала про те, що позивач знищив або пошкодив належне їй майно чи вона понесла витрати або мусить нести їх, навпаки, вона стверджувала, що позивач утримує у себе перелічене у зустрічній позовній заяві майно. Проте, таке порушення права особи, якщо воно дійсно має місце, не охоплюється поняттям «завдання збитків чи матеріальної шкоди» та підлягає захисту в інший спосіб ніж шляхом пред`явлення позову про відшкодування вартості цього майна. У таких випадках позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права шляхом пред`явлення позову, наприклад, про витребування майна із чужого незаконного володіння або припинення дії, яка порушує його право тощо. Звертає увагу на те, що докази, на які посилається суд першої інстанції в обґрунтування зустрічного позову, можуть лише свідчити про факт придбання цього майна за вказаними в них цінами, але вони не доводять утримання їх позивачем ОСОБА_1 , а тим паче їхнє пошкодження чи знищення, як і не доводять вартість цього майна на момент припинення орендних відносин між сторонами чи на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду. Доказів того, що належні ОСОБА_2 речі, на суму 322 250,00 грн., взагалі перебували в орендованому будинку і залишилися там після припинення орендних відносин між сторонами, матеріали справи не містять. Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав знаходження деяких речей відповідачки на території, яка йому належить, і заявив, що ОСОБА_2 з вимогою про їх повернення до нього не зверталася, та у будь-який час вона може забрати це майно. Натомість, до тепер ОСОБА_2 не вчинила жодних дій, щоб забрати речі, наявність і збереженість яких визнав ОСОБА_1

Адвокат Вергун І.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив залишити її без задоволення. Заперечував проти доводів ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Адвокат Якубов Я.Е., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та просив залишити її без задоволення. Заперечував проти доводів ОСОБА_2 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Якубов Я.Е., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав., проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечував, просив апеляційну скаргу останньої залишити без задоволення з огляду на її безпідставність.

В судовому засіданні адвокат Вергун І.Т., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав., проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував, просив апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2010 року житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 293, 8 кв.м., житловою площею 104 кв.м., 2007 року побудови, із гаражем - «Б», банею - «В», огорожею - «N», належить на праві власності ОСОБА_1

07 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди квартири/будинку у приватної особи (а.с.7-8 т. 1)

Згідно п.п. 1.1.-1.1.8 розділу 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування квартиру/будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Орендар також передає в оренду майно, що знаходиться у квартирі/будинку: кухонний гарнітур, холодильник, пральна машина.

Об`єкт оренди має такі недоліки на момент передачі, що можуть перешкоджати його ефективному використанню: стан об`єкта, що орендується, на момент передачі в оренду: добре.

Відповідно до п.п. 3.1.-3.4. розділу 3 договору визначено, що термін оренди складає 11 міс. з моменту прийняття об`єкта, що орендується. Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, якщо жодна сторона в термін 1 міс. до закінчення даного договору письмово не повідомить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 11 міс. Орендар має право відмовитись від даного договору, попередивши орендодавця в термін 1 міс.

Згідно з п. 4.1.-4.3. розділу 4 договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, в цілому складає 10 000,00 грн. плюс комунальні послуги за місяць. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно, не пізніше 07 числа кожного місяця. Оплата здійснена за 1 місяць плюс 4 000,00 грн. за останній місяць.

Пунктами 6.1.- 6.1.5 договору передбачені обов`язки орендаря:

- використовувати майно, що орендується, за його цільовим призначенням у відповідності до п.2 даного договору;

- своєчасно здійснювати орендні платежі;

- здійснювати за власний рахунок профілактичне обслуговування та поточний ремонт майна, що орендується;

- дотримуватись протипожежних правил;

- не здійснювати перебудову та перепланування квартири, що орендується.

Згідно з п. 6.4.1. договору орендодавець зобов`язаний самостійно і за власний рахунок здійснювати у разі необхідності капітальний ремонт об`єкта, що орендується.

Згідно з п.п. 7.1.-7.5. договору після закінчення терміну оренди орендар зобов`язаний передати орендодавцю квартиру та майно, що орендується протягом 2 діб з моменту закінчення терміну за актом передачі.

Протягом терміну за п.8.1. даного договору орендар зобов`язаний виїхати з квартири та підготувати її до передання орендодавцю. Квартира та майно вважаються фактично переданими орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання. У момент підписання акту приймання орендар передає орендодавцю ключі від квартири та кімнат. Квартира та майно повинні бути передані орендодавцю в тому стані, в якому вони були передані в оренду із врахуванням нормального зносу.

07 вересня 2019 року між ОСОБА_2 (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) укладений договір оренди об`єкту № б/н від 07 вересня 2019 року.

Відповідно п. 1.1. даного договору передбачено, що орендодавець передає орендареві у користування за плату для використання її в якості місцезнаходження земельну ділянку площею 0,13 га з усіма житловими будинками, що на ній знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі іменується «Об`єкт»).

Згідно з п.п. 2.1.-2.2. договору орендар приймає на себе наступні обов`язки:

- своєчасно оплачувати орендодавцеві орендну плату за користування об`єктом відповідно до умов цього договору;

- не наносити шкоди технічному та санітарному стану орендованого об`єкту, а в разі завдання шкоди, компенсувати матеріальні збитки орендодавцеві;

- суворо дотримуватися умов цього договору;

- здійснювати необхідний поточний ремонт будинків;

- погоджувати з орендодавцем питання, що стосуються капітального ремонту будинків.

Орендодавець приймає на себе наступні обов`язки:

- зобов`язується надати орендарю об`єкт в стані, що відповідають умовам, викладеним в цьому договорі, а також призначенню, з яким орендар буде їх використовувати;

- протягом строку цього договору не перешкоджати користуванню об`єктом орендарем;

- суворо дотримуватись умов цього договору.

Відповідно до п. п. 3.1.-3.4. договору ставка орендної плати за користування об`єктом встановлюється в розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн., без ПДВ на місяць.

Усі платежі за договором здійснюються шляхом перерахування відповідних сум коштів на поточний рахунок орендодавця, зазначений в реквізитах сторін у даному договорі, якщо інший рахунок орендодавця не буде повідомлений орендарю додатково, або готівкою.

Нарахування платежів за договором починається з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення.

Орендна плата за користування об`єктом сплачується орендарем щомісячно у безготівковій або готівковій формі не пізніше 07-го числа кожного місяця як передплата на наступний місяць. Оплата за комунальні послуги: газ та світло оплачується додатково, по показникам лічильників. Всі інші витрати: вивіз сміття, викачка каналізації та ін. також покладається на орендаря.

Згідно з п.5.1.-5.4. даного договору строк оренди за цим договором починається з моменту прийняття орендарем від орендодавця об`єкту за актом прийому-передачі відповідно до умов договору та закінчується 06 вересня 2021 року. Орендар вступає в строкове платне користування об`єктом не раніше дати підписання сторонами вказаного акту приймання-передачі.

Строк оренди, визначений в п. 5.1 пролонгується автоматично на наступний рік, якщо орендар не повідомить про розірвання договору в письмовій формі за 30 днів до його розірвання.

В разі дострокового припинення договору з вини однієї зі сторін, винна сторона сплачує іншій місячний розмір оренди.

Орендодавець також може достроково розірвати договір оренди, якщо не оплачується вчасно орендна плата або завдається шкода орендованому об`єкту.

Згідно з п.п. 7.1.-7.2 договору після закінчення строку, визначеного пп. 5.1. даного договору або у разі дострокового припинення строку дії цього договору, орендар зобов`язаний протягом 10-ти днів повернути об`єкт орендодавцю за актом приймання - передачі.

Орендар зобов`язаний повернути об`єкт орендодавцю у справному стані з урахуванням нормального зносу.

В п.п. 8.3.-8.5 вказаного договору зазначено, що орендар також сплачує орендодавцю збитки, спричинені неналежним ремонтом або експлуатацією об`єкта оренди. У разі звільнення Орендарем об`єкта оренди без письмового попередження, а також без складання акту про передачу об`єкта оренди в належному стані, Орендар несе матеріальну відповідальність за нанесені у зв`язку з цим збитки у повному їх розмірі та сплачує Орендодавцю орендну плату за весь період користування. Орендодавець може достроково розірвати Договір оренди за змови недобросовісного використання об`єкту оренди, завдання шкоди приміщенню Орендарем через недбале ставлення. При цьому орендар має відшкодувати всі збитки.

У п. 9.2. договору зазначено, що договір може бути припинено достроково за обопільною згодою сторін, крім випадків, передбачених чинним законодавством або цим договором.

07 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складено акт приймання-передачі про те, що відповідно до умов договору оренди № б/н від 07 вересня 2019 року орендодавець передає, а орендар приймає з дати підписанні цього акту в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,13 га з усіма житловими будинками, що на ній знаходяться, за адресою: АДРЕСА_1 («Об`єкт»). Сторони засвідчили, що об`єкт передано в стані, придатному для використання відповідно до умов договору.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СOVID-19)», Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року та в подальшому 21 травня 2020 року опублікована постанова Кабінету Міністрів України № 392 (зі змінами), якою карантин в Україні продовжено до 31 липня 2020 року.

У зв`язку із введенням карантинних обмежень та не можливістю в подальшому в повній мірі продовжувати господарську діяльність зі сторони ОСОБА_2 у сторін виник спір щодо повної оплати орендної плати за укладеними договорами.

Внаслідок цього 23 квітня 2020 року ОСОБА_1 , як власником будинку по АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 не була допущена на територію вказаного домоволодіння.

У зв`язку з виниклими спорами та неповерненням майна, що перебувало у домоволодінні ОСОБА_2 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, та згідно висновку від 07 травня 2020 року по матеріалам ЄО №10657, №10666, №10675 Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, складеним за результатами звернення ОСОБА_2 від 23 квітня 2020 року та висновку від 05 серпня 2020 року по матеріалам ЄО № 21719 Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, складеним від 30 липня 2020 року Броварським відділом поліції ГУНП в Київській області вказано, що з аналізу дій (подій) викладених у відповідних зверненнях ОСОБА_2 та за результатами опитування ОСОБА_1 , який підтвердив факт недопущення ОСОБА_2 до приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , а також до речей та майна ОСОБА_2 (опитування здійснювалось за зверненням від 24 березня 2020 року), вбачаються незавершені цивільно-правові відносини (станом на момент звернення Договір оренди об`єкту № б/н від 07 вересня 2019 року не розірвано та строк дії не припинено), вирішення яких віднесено до компетенції суду.

Також, судом було встановлено, що для здійснення своєї господарської діяльності ОСОБА_2 було придбано та розміщено на території садочку та будинку по АДРЕСА_1 придбане нею майно.

Відповідно до договору № 1 купівлі-продажу від 15 травня 2019 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , рахунку на оплату № 000202 від 21 серпня 2018 року ОСОБА_2 придбала: стіл для групових занять та навчання (восьмикутний) -1шт., стіл столовий (шестикутний) - 2 шт., кухонний гарнітур - 1 шт., стільці кухонні - 6 шт., стіл комп`ютерний - 1 шт. Всього товару на 23 000,00 грн.

Згідно рахунку на оплату № 000101 від 15 травня 2019 року та акту прийому-передачі товару від 22 травня 2019 року (додаток № 1 до договору купівлі-продажу № 1 від 15 травня 219 року) продавець передала у власність: ширму дерев`яна на 4 секції - 1 шт., шафу для методичних матеріалів та документів - 1 шт. Всього на суму 5 300,00 грн.

16 квітня 2019 року між ТОВ «Сагатрейд» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 18/1 згідно якого ФОП ОСОБА_2 придбала наступний товар: рахунок №1610/12 від 16 жовтня 2019 року - шафку для зберігання одягу - 1 шт., вартість 7 850,00 грн., видаткова накладна № 1610/13 від 22 жовтня 2019 року - шафку для зберігання одягу - 1 шт. - вартість 7850,00 грн.; рахунок № 2409/17 від 29 вересня 2019 року - роздягальню розбірну з штангами/лавками - 2 шт., вартість 11400,00 грн.; видаткова накладна № 0110/1 від 28 вересня 2019 року - роздягальню розбірну з штангами/лавками 2 шт.; рахунок №0608/7 від 06 серпня 2019 року - гойдалка дитяча дерев`яна мала - 1 шт., вартість 19600,00 грн.; видаткова накладна № 0608/8 від 06 серпня 2019 року - гойдалка дитяча дерев`яна мала - 19600,00 грн.; рахунок № 0309/2 від 03 вересня 2019 року - комплекс ігровий дерев`яний з кільцями, гіркою, гойдалкою, матом - 1 шт., вартість 9 700,00 грн.; видаткова накладна №0309/2 від 08 серпня 2019 року - комплекс ігровий дерев`яний з кільцями, гіркою, гойдалкою, матом - 1 шт., вартість 9 700,00 грн.; рахунок № 0910/8 від 09 жовтня 2019 року - шафа для іграшок триярусна - 1 шт., вартість - 6 050,00 грн.; видаткова накладна № 0910/9 від 14 жовтня 2019 року - шафа для іграшок триярусна - 1 шт., вартість 6 050,00 грн. Всього ОСОБА_2 понесла витрати на придбання вказаного товару на суму 54 600,00 грн.

03 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Оптімекс Індастріз» укладений договір купівлі-продажу товару № 03/08, згідно умов якого ОСОБА_2 придбала наступний товар: рахунок-фактура № 0000064 від 04 вересня 2017 року - стіл дерев`яний вуличний - 2 шт. вартість 4 400,00 грн., лавка дерев`яна вулична - 4 шт. вартість 4 200,00 грн.; видаткова накладна № РН 000063/1 від 12 вересня 2017 року на стіл дерев`яний вуличний - 2 шт. вартість 4 400,00 грн., лавка дерев`яна вулична - 4 шт.; рахунок-фактура №0000087 від 23 листопада 2017 року - диванчик з дерев`яних палетів - кутовий (рожевий) - 1 шт. вартість 14 300,00 грн.; видаткова накладна №РН000063/1 від 29 листопада 2017 року диванчик з дерев`яних палетів - кутовий (рожевий) - 1 шт. вартість 14 300,00 грн.; рахунок-фактура № 000061 від 06 липня 2016 року - паркан дерев`яний (довжина 8 м, висота 0,60) - 2 шт. вартість 12 900,00 грн.; видаткова накладна № РН000041/3 від 11 липня 2016 року - паркан дерев`яний (довжина 8 м, висота 0,60) - 2 шт. вартість 12 600,00 грн.; рахунок-фактура № 000056 від 06 червня 2016 року - дитячий спортивний інвентар (крокодил дерев`яний-рожевий) (3х0,30 висотою 0,50) - 1 шт. вартість - 3 300,00 грн.; видаткова накладна № РН000035/5 від 09 червня 2016 року - дитячий спортивний інвентар (крокодил дерев`яний-рожевий) (3х0,30 висотою 0,50) - 1 шт. вартість - 3 300,00 грн.; рахунок-фактура № 000043 від 14 березня 2017 року - гойдалка дерев`яна велика кольорова з дахом з очерету (180 см/250см/ висота 240 см. Розмір підвісної лави: довжина 150, висота 65, глибина 50) - 1 шт., вартість 24 000,00 грн.; видаткова накладна № РН000047/1 від 23 березня 2017 року - гойдалка дерев`яна велика кольорова з дахом з очерету (180 см/250см/ висота 240 см. Розмір підвісної лави: довжина 150, висота 65, глибина 50) - 1 шт., вартість 24 000,00 грн.; рахунок-фактура № 000052 від 18 травня 2016 року - пісочниця дерев`яна мала з кришкою (1,2х1,8 висотою 0,30) - 1 шт. вартістю 8 400,00 грн.; видаткова накладна № РН 000023/7 від 25 травня 2016 року пісочниця дерев`яна мала з кришкою (1,2х1,8 висотою 0,30) - 1 шт. вартістю 8 400,00 грн.; рахунок-фактура № 000027 від 05 вересня 2017 року - пісочниця дерев`яна велика (3 м. х 3 м. висота 0,50) - 1 шт. вартістю 10 950,00 грн.; видаткова накладна №РН000031/5 від 11 вересня 2017 року пісочниця дерев`яна велика (3 м. х 3 м. висота 0,50) - 1 шт. вартістю 10 950,00 грн.; рахунок-фактура № 000008 від 15 березня 2016 року - дитячий комплекс (2х4 висотою 2,5 м) (будиночок дерев`яний великий з млином, місток з будиночком дерев`яний середній) - 1 шт. вартість 82 000,00 грн.; видаткова накладна №РН000017/9 від 23 березня 2016 року дитячий комплекс (2х4 висотою 2,5 м) (будиночок дерев`яний великий з млином, місток з будиночком дерев`яний середній) - 1 шт. вартість 82 000,00 грн.; рахунок - фактура № 000003 від 03 березня 2016 року - гірка дитяча дерев`яна з будиночком, гойдалкою великою та малою (3х5 висотою 3,5 м) - 1 шт., вартістю 75 000,00 грн.; видаткова накладна № РН 000011/6 від 10 березня 2016 року гірка дитяча дерев`яна з будиночком, гойдалкою великою та малою (3х5 висотою 3,5 м) - 1 шт., вартістю 75 000,00 грн. Таким чином ОСОБА_2 був придбаний товар для функціонування дитячого садочку на суму 235 250,00 грн.

Також до відзиву на первісну позовну заяву відповідач ОСОБА_2 додала фотокартки із зображенням товару переліченого вище згідно рахунків-фактур та видаткових накладних, які відповідають їх місцезнаходженню за адресою АДРЕСА_1 , а також документи на підтвердження придбання нею водонагрівача квитанцію ТОВ «Епіцентр-К» від 18 квітня 2018 року на суму 4 200,00 грн.

ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог було надано рахунок №170620 від 17 червня 2020 року постачальника ФОП ОСОБА_3 про придбання дверних блоків з комплектуючими, фурнітурою у кількості 17 штук, всього на суму 314 313,00 грн. У вказаному рахунку зазначено, що виготовлення дверних блоків здійснюється після повної оплати рахунку. Ціна вказана без врахування монтажу (а.с. 72 т. 1).

26 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір № б/н на складання кошторису (прорахунку вартості ремонту) (а.с. 77-78 т. 1).

Відповідно до умов договору виконавець зобов`язується за завданням замовника обстежити стан будинку та скласти кошторис на виконання ремонтно-будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу і оплатити її (п.1.1.-3.2.).

У додатку № 1 до договору № б/н від 26 травня 2020 року - «Кошторису ремонтно-будівельних робіт, за результатами обстеження житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 » зазначені види демонтажних робіт, малярних робіт (будинок), малярні роботи (підвал), плиточні роботи (бойлерна), плиточні роботи (сходи), плиточні роботи (двір), плиточні роботи (баня), роботи із підлогою, фасадні роботи (будинок), фасадні роботи (цоколь), фасадні роботи (баня), роботи з парканом, чорнові матеріали, також додатково вказані вантажні роботи, занесення буд. матеріалів/винесення буд. сміття, завантаження/розвантаження: 400,00 грн. (по факту), послуги прораба, менеджера, технагляд (від вартості робіт), логістичні витрати (від матеріалів).

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_2 на його в рахунок відшкодування завданих збитків 532 805,75 грн., та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_1 на її корить в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 322 350,00 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 773 ЦК України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за найм речі, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Відповідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

При цьому відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 275 000,00 грн.

Так, обґрунтовуючи такі вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що за умовами укладеного сторонами договору орендна плата за користування об`єктом оренди становила 55 000,00 грн., тому, враховуючи, що ОСОБА_2 виїхала з орендованого будинку 22 квітня 2020 року, з неї підлягає стягненню упущена вигода, яка станом на 30 вересня 2020 року за ці 5 місяців складає 275 000,00 грн.

Разом з тим, такі вимоги не гуртуються на нормах матеріального права і є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди.

За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20).

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

ОСОБА_1 не доведено завдання йому з боку ОСОБА_2 збитків у формі упущеної вигоди.

Як було встановлено з матеріалів справи, після запровадження в Україні карантинних обмежень між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір, пов`язаний із користуванням об`єктом оренди і оплатою орендної плати, у зв`язку з чим з боку ОСОБА_1 відповідачці чинилися перешкоди у користуванні таким об`єктом оренди. В подальшому сторонами припинені відносини оренди, 23 квітня 2020 року ОСОБА_1 , як власником будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не була допущена на територію вказаного домоволодіння, з обмеження їй доступу до її речей та майна, що стало підставою для звернення до органів Національної поліції.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції у вказаній частині.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 збитків у формі вартості ремонтно-будівельних робіт з відновлення попереднього стану будинку.

Так, обґрунтовуючи вказані вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 недбало використовувала орендоване майно, у зв`язку з чим воно зазнало пошкоджень, та потребує проведення ремонтних робіт для приведення його у попередній стан.

При цьому позивач зазначав, що згідно кошторису об`єкта оренди, складеного ФОП ОСОБА_4 за результатами його обстеження, вартість ремонтно-будівельних робіт з відновлення попереднього стану будинку становить 1 869 849,83 грн., також згідно рахунку №170620 від 17 червня 2020 року, виданого ФОП ОСОБА_3 , виготовлення дверей, аналогічних тим, що стоять у належному йому будинку, разом з комплектуючими та фурнітурою до них без вартості монтажу коштує 314 313,00 грн.

Вирішуючи вказані вимоги, суд першої інстанції вдався до аналізу робіт та витрат, необхідних для відновлення об`єкта оренди.

Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б достовірно підтверджували факт пошкодження ОСОБА_2 будинку по АДРЕСА_1 та наявного у ньому майна, обсягу таких пошкоджень, а також наявності причинного зв`язку між діями ОСОБА_2 та зазначеними позивачем пошкодженнями.

При цьому ОСОБА_2 заперечувала факт пошкодження об`єкта оренди та завдання позивачу будь-якої іншої майнової шкоди.

Кошторис ремонтно-будівельних робіт від 19 червня 2020 року, складений ФОП ОСОБА_4 , згідно якого вартість монтажно-будівельних робіт у будинку, який орендувала ОСОБА_2 становить 1 869 849, 83 грн., та рахунок ФОП ОСОБА_3 вартості виготовлення дверей, не можуть бути належними доказами завдання позивачу збитків внаслідок дій ОСОБА_2 . Крім того, відповідачка звертала увагу на те, що вказаний кошторис був складений більше ніж через місяць після того, як вона вже не користувалася будинком.

Питання про призначення в справі відповідної судової експертизи ОСОБА_1 перед судом не порушував.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, у суд першої інстанції були відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування реальних збитків в цілому.

Також, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 на її користь 388 237,96 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди. Як на підставу для відшкодування ОСОБА_1 такої шкоди, ОСОБА_2 посилалася на те, що на території і в приміщенні будинку залишилося її майно, яке після обмеження її доступу до об`єкта оренди було ним привласнене. На підтвердження обставин, на які вона посилалася, ОСОБА_2 надала копії договорів, розрахункових документів про придбання певного майна, а також фото.

Проте, з наданих ОСОБА_2 документів неможливо встановити, яке саме майно залишилося на території та в будинку по АДРЕСА_1 , адже вони підтверджують лише придбання певного майна, та не доводять привласнення його ОСОБА_1 або ж його пошкодження чи знищення.

Окрім того, суд першої інстанції не врахував, що утримання або заволодіння без належної правової підстави майном особою, яка не є власником, не є підставою для з`явлення вимог про відшкодування шкоди у вигляді його вартості.

Посилаючись на привласнення та утримання належного їй майна ОСОБА_2 не заявляла вимог про його витребування або зобов`язання його повернення, що і є належним способом захисту за таких обставин.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Обрання неправильного способу захисту може бути самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).

При цьому позивач ОСОБА_1 у суді визнав знаходження деяких речей відповідачки на території, яка йому належить, і заявив, що ОСОБА_2 не зверталася до нього з вимогою про їх повернення, проте, вона у будь-який час може забрати це майно.

Наведені обставини виключають задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а відповідно, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про їх задоволення.

Враховуючи викладене, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно, підлягає скасуванню і додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року як похідне.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката Якубова Яшира Елхан оги, який діє в інтересах ОСОБА_1 , адвоката Вергуна Ігоря Теодоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2023 року та додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді