Справа № 184/2017/23
Номер провадження 2/184/143/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаша В.І.,

за участю секретаря судових засідань - Михайлової Т.В,

розглянувши у місті Покров Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення спадкоємця від права спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення спадкоємця від права спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем вони є рідними братами, після смерті їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, яку позивач прийняв шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса, а відповідача включено до кола спадкоємців у зв`язку з тим, що він на день смерті матері був зареєстрований зі спадкодавцем. Зазначає, що фактично відповідач у будинку не проживав з 2000 року, оскільки змінив постійне місце проживання і виїхав до російської федерації. Вказує, що починаючи з 2000 року відповідач жодного разу не навідував матір, не цікавився її станом здоров`я та її життям взагалі, подекуди були нетривалі телефонні дзвінки, однак в останні місяці до смерті матері припинилося навіть спілкування в телефонному режимі. Повідомляє, що відповідач має громадянство іншої держави (росії), пріоритет його життєвих цінностей знаходиться поза межами нашої держави, відповідач не виконував своїх, визначених Законом, обов`язків по утриманню та догляду за своєю непрацездатною матір`ю, а весь тягар по утриманню та догляду за матір`ю, яка померла у віці 54 роки внаслідок тяжкої хвороби, було покладено на позивача.

Позивач та його представник до суду не з`явилися, представник позивача надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач до суду не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , відповідно до якого підтверджено народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є: батько: ОСОБА_5 , мати: ОСОБА_3 , та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , відповідно до якого підтверджено народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є: батько: ОСОБА_5 , мати: ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про одруження НОМЕР_3 вбачається, що у зв`язку з укладенням шлюбу, прізвище позивача змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (свідоцтво про одруження).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_4 встановлено, що мати сторін - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з довідкою №2131 від 20.09.2019 на момент смерті спадкодавця у будинку по АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач).

Згідно з договором купівлі-продажу від 01.09.1993, а також відомостей з Державного реєстру речових прав, номер інформаційної довідки 350279885, встановлено, що ОСОБА_3 , належала частка житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з заяви від 11.07.2008 року, підписаної ОСОБА_2 , він не має претензій щодо спадкового майна. Довідкою завідувача Покровської міської державної нотаріального контори № 516/02-14 від 06.10.2023 та витягом № 74233722 від 06.10.2023 про реєстрацію спадкової справи у спадковому реєстрі підтверджено, що ОСОБА_1 включено до складу спадкоємців.

Наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Встановивши фактичні обставини справи, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦПК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). ( ст. 1216 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. ( ст. 1261 Цивільного кодексу України )

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з положень частини 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Повнолітній син спадкодавця ОСОБА_2 є і був працездатною особою. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Позивач покликається на те, що відповідач життям матері не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. Водночас, позивач по справі проживав з матір`ю все життя, фактично утримував її, вів домашнє господарство, оплачував комунальні послуги, надавав матері побутову допомогу: приготування їжі, прибирання, прання тощо. Наведені доводи позивача відповідачем не спростовані, а тому приймаються до уваги судом, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами. Про відсутність інтересу з боку відповідача до життя спадкодавця свідчить також і той факт, що лише через 4 роки після смерті матері відповідач подав заяву про відсутність претензій щодо спадщини.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з метою забезпечення спадкових прав позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,12,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення спадкоємця від права спадкування- задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.04.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш