Номер провадження: 22-ц/813/290/24
Справа № 496/3023/20
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в якому просив суд зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48889243 від 02.10.2015 року (підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна та заборона його відчуження, ВП №48889243, 02.10.2015, Біляївське міськрайонне управління юстиції в Одеської області, державний виконавець: Михайлова С.О.; об`єкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Біляївське міськрайонне управління юстиції в Одеській області).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції від Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Також в своєму листі відповідач зазначив, що згідно «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Міністерством юстиції України від 25.12.2008 за №2274/5» термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки.

Представник третьої особи - АТ КБ «ПриватБанк», в судове засідання не з`явився, відзив на позов також не надав.

25 січня 2021 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області позов ОСОБА_2 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту задоволено.

Знято арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладений постановою відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48889243 від 02 жовтня 2015 року (підстава обтяження: постанова про арешт нерухомого майна та заборона його відчуження, ВП №48889243, 02.10.2015, Біляївське міськрайонне управління юстиції Одеської області, державний виконавець: Михайлова С.О.; об`єкт обтяження: все нерухоме майно; обтяжувач: Біляївське міськрайонне управління юстиції в Одеській області).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 09 березня 2021 року представником АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу в якій апелянт просить суд скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

12 квітня 2021 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 . У поданому відзиві позивач наголошує на тому, що ОСОБА_2 не може бути правонаступником у виконавчому провадженні після смерті спадкодавця, яке було завершено до смерті ОСОБА_4 та не повинен бути заміненою стороною у виконавчому провадженні ВП №48889243. З огляду на вказане, позивач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В судове засідання, призначене на 28 березня 2024 року об 14 год 10 хв з`явився представника позивача ОСОБА_1 , інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так, апелянт АТ «КБ «ПриватБанк» та третя особа Біляївський міськрайонний ВДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) були сповіщені шляхом надсилання судової повістки до особистого електронного кабінету у підсистемі Електронний суд (а.с. 164-166), позивач ОСОБА_2 повідомлявся про дату час та місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого поштового повідомлення, яке було отримано ним особисто (а.с. 167).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не встановив, а тому, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає вірними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що звертаючись із позовною заявою ОСОБА_2 повідомив, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 , позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, про що отримав відповідь в якій зазначено, що під час перевірки відсутності заборони або арешту на майно ОСОБА_3 , було встановлено, що Реєстр речових прав на нерухоме майно містить запис з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на все майно ОСОБА_3 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2015, постановленої старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Михайловою С.О. (ВП №48889243), якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належало останньому. 07 травня 2020 року позивач звернувся із заявою до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 13.07.2020 року та отримав відповідь відповідно до якої позивачу було роз`яснено, що згідно даний АСВП станом на теперішній час, у відділі на примусовому виконанні відсутнє відкрите виконавче провадження ВП №48889243 по примусовому виконанню виконавчого листа №496/269/15-ц від 03 червня 2015 року виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» борг у розмірі 13 431,18 грн. Станом на 29 червня 2016 року виконавче провадження на підставі п. 2 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» завершене.

В апеляційній скарзі представником АТ КБ «ПриватБанк» наголошується на тому, що ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_4 , який як вказує апелянт є боржником у виконавчому провадженні де стягувачем є АТ КБ «ПриватБанк», так як після смерті останнього прийняв всі права та обов`язки спадкодавця разом зі спадковим майном. Апелянт вважає, що внаслідок смерті ОСОБА_4 повинна бути проведена заміна сторони виконавчого провадження (боржника), а тому на даний момент відсутні підстави для зняття арешту зі спадкового майна.

Апеляційний суд, дослідивши вказані доводи апеляційної скарги вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи з огляду на таке.

Як встановлено судом, постановою від 02 жовтня 2015 року (ВП №48889243) було відкрито виконавче провадження про стягнення, на підставі виконавчого листа, виданого Біляївським районним судом Одеської області по справі №496/269/15-ц від 03.06.2015, з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 13 431,18 грн.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Михайловою С.О. накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамкам виконавчого провадження №4889243 від 02.10.2015.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 зареєстрованого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.11.2019, актовий запис №859 від 22.10.2019.

Згідно заповіту складеного 27 травня 2009 року, посвідченого Шустовою Н.С., приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального кругу Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок його смерті складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати на день смерті буде належить йому по закону.

Відповідно до листа від 28.04.2020 за вих. №1112/02-14 державного нотаріуса Біляївського районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко Ворсуляк Д.М. позивачу ОСОБА_6 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що під час перевірки відсутності заборони або арешту на майно ОСОБА_3 , було встановлено, що Реєстр речових прав на нерухоме майно містить запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження №11865143) про накладення арешту на все майно ОСОБА_4 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.10.2015, постановленої старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Михайловою С.О. (виконавче провадження №48889243), якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 , та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належало останньому.

Відповідно до постанови від 29 червня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачові стягувачу, ПАТ КБ «ПриватБанк», виконавчий лист було повернуто, у зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій у боржника не було виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення боргу. Згідно до довідок ДПІ боржник - як платник податків в органах ДПС не перебуває, розрахункові рахунки в банківських установах не відкриті. Згідно довідки УПФ України боржник не працевлаштований, пенсію не отримує, у зв`язку з чим виконавчий лист було повернуто ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Виконання судового рішення це завершальна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено статтею 6 Конвенції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №2-2724/2011.

За змістом ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Тобто, стягувач АТ КБ «ПриватБанк» після повернення йому виконавчого документу, не позбавлений права повторно звернутись до виконавчого органу для здійснення дій з виконання рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на момент повернення виконавчого документа, стягувачу було надано строк для повторного пред`явлення такого документа до 29 червня 2017 року.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Апеляційний суд вважає, що подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких було спрямовано накладання такого заходу забезпечення виконання рішення суду.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_2 із позовними вимогами про звільнення майна з-під арешту дійсно існували підстави вважати, що накладений державним виконавцем арешт не дозволяє спадкоємцю прийняти належне йому, відповідно до заповіту, спадкове майно, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, є правовою підставою для зняття арешту.

З огляду на викладене, апеляційним судом не вбачається порушень норм процесуального прав та неправильного застосування норм матеріально оправа під час розгляду даної справи, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань та не впливають на розгляд справи по суті. При цьому апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, №303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" не був позбавлений можливості звернутись із відповідними вимогами до спадкоємців ОСОБА_3 як до спадкоємців боржника шляхом подання відповідних заяв до нотаріуса, проте вказаних дій Банком не здійснювалось.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 10 квітня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік