Справа № 206/3532/24
Провадження № 2-о/206/496/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною: ОСОБА_2 , заінтересована особа: орган опіки та піклування над недієздатними особами та особами дієздатність яких обмежена при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2024 року представник заявника адвокат Маркова Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною заявою через «Електронний суд».

У відповідності до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Формою звернення заінтересованої особи для відкриття провадження у справі окремого провадження є заява і для кожної категорії справ спеціальними нормами ЦПК України визначено реквізити відповідної заяви, а недотримання передбачених реквізитів має наслідком застосування загальних положень, передбачених ЦПК України.

Ознайомившись з заявою та матеріалами справи, суддя встановила, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Предметом заяви є визнання фізичної особи недієздатним та встановлення опіки над недієздатною особою, призначення опікуна.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Вимогами ст. 295 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Окрім цього, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

В заяві ОСОБА_1 просить визнати недієздатною його тітку ОСОБА_2 , за що наразі не передбачена сплата судового збору ( ч.2 ст.299 ЦПК України). Однак заявник одночасно просить встановити опіку над недієздатною фізичною особою та призначити опікуна, що не підпадає під положення ч. 2 ст. 299 ЦПК України.

Так, відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру (абзац 2 частини 7 статті 6 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином суддею встановлено, що заявником не дотримано вимог ч.4 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, оскільки з описової частини заяви не вбачається відображення того, що якщо заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону. У ній не зазначено підстави звільнення позивача від сплати судового збору та не додано до заяви документу, який стверджує таку оплату.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви у справах окремого провадження фізичною особою судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання заяви у справах окремого провадження фізичною особою судовий збір становить 605,60 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суддя прийшла до висновку, що наявні перешкоди для прийняття заяви до свого провадження.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 даної статті в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Заявник, усуваючи недоліки, повинен сплатити судовий збір у розмірі 605,60 гривень, про що надати відповідний платіжний документ, або ж зазначити підстави для звільнення від його сплати та ствердити їх належним чином.

Слід зауважити, що залишення заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

При цьому враховую позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, пункту 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" N 28249/95).

З огляду на встановлені обставини та наведені вимоги закону, подану заяву слід залишати без руху та надати заявнику строк для усунення виявлених недоліків. Роз`яснити положення ч. 3 ст. 185 ЦПК України, за якими в разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 260-261, 294, 318 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною: ОСОБА_2 , заінтересована особа: орган опіки та піклування над недієздатними особами та особами дієздатність яких обмежена при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені в ухвалі суду недоліки заяви в триденний строк з дня отримання її копії.

Роз`яснити, що в разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали направити заявнику та його представнику не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Поштаренко