03.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/8505/24
Провадження номер 2-з/205/467/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Курбанова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_2 відчужувати квартиру під АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначила, що нею до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було подано позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа Державний нотаріус Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Хилько Лариса Анатоліївна, про визнання спадкового договору недійсним. Предметом спору є визнання спадкового договору серія та номер: 2-505 від 27.09.2023 р. недійсним. ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) є рідною донькою ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. За життя йому належала на праві приватної власності квартира під АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі інших зареєстрованих осіб, окрім ОСОБА_4 не було. Після смерті ОСОБА_4 , позивач як спадкоємець за законом, 22.02.2024 р. звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник І.В. з заявою про прийняття спадщини та 30.04.2024 р. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, 30.04.2024 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник І.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова аргументована тим, що у позивача були відсутні оригінали документів на спадкове майно. Однак, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стало відомо про спадковий договір, серія та номер: 2-505 від 27.09.2023 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який видано державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Хилько Л.А. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник І.В. при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.04.2024 р. про ці обставини не зазначено, а також про те, що 26.10.2023 р. право власності на спадкове майно, а саме квартиру під АДРЕСА_1 було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . У позивача є обґрунтовані сумніви у законності укладення спадкового договору, оскільки померлий перебував у важкому стані та не усвідомлював значення своїх дій. Вважає, що відповідач, дізнавшись про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, вирішить розпорядитися спадковим майном і в такому разі невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач до вирішення судом спору про визнання недійсним спадкового договору, зможе здійснити відчуження спірної квартири третім особам, що в свою чергу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову та визнання недійсним спадкового договору. Тому, вважає за необхідно просити суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу відчужувати спірну квартиру.

Дослідивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. До яких серед інших належить накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Предметом спору є про визнання спадкового договору недійсним, зокрема стосовно квартири, що є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Між сторонами дійсно існує спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з вказаним позовом, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна, внаслідок чого може бути істотно ускладнене чи взагалі унеможливлене виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того суду звертає увагу, що вид забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки нерухоме майно перебуває у її володінні, а обмежується лише будь-яка можливість відчуження його.

Слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому заборона вчиняти певні дії до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідача. Останній не позбавлений права у будь-який момент звернутися до суду за скасуванням заходів забезпечення позову та навести свої доводи з цього приводу, які будуть предметом ретельного дослідження суду.

Керуючись ст.ст. 149-151 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборони ОСОБА_2 відчужувати квартиру під АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

Копію ухвали направити відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: м.Дніпро, вул. Старокозацька, б.58, кабінет 213, ел. адреса: - для виконання.

Копію ухвали, відповідно до ч. 2ст. 157 ЦПК України, до відома направити заявнику та відповідачам.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала, постановлена без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Курбанова Н. М.

.