Справа № 363/2620/23
Головуючий у суді першої інстанції: Рудюк О.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Подольського Антона Юрійовича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк», на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Рудюка О.Д., у справі № 363/2620/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зазначало, що 06 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 10-29/3740, за умовами якого останньому було надано кредит в розмірі 74 559,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення кредиту до 06 липня 2032 року. Того ж дня, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №02-10/2371, згідно якого ОСОБА_3 поручилась за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору. 07 листопада 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін №2 до договору №10-29/3740 від 06 липня 2007 року, згідно якого, змінено валюту кредиту та переведено суму 45 893,44 швейцарських франків разом із нарахованими процентами в сумі 5 706,56 швейцарських франків в гривню. Зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснювалася шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 825 600,00 грн., з якої сума першого кредиту складає 456 180,26 грн. та сума другого кредиту складає 369 419,72 грн. Відповідачі порушили умови кредитного договору, зобов`язання належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 27 лютого 2023 року утворилась заборгованість, а саме: за кредитом 1 загальна сума заборгованості становить 303 673,23 грн., яка складається з: 267 711,56 грн. заборгованості за кредитом та 35 961,67 грн. заборгованості за відсотками. За кредитом 2 загальна сума заборгованості 223 052,52 грн., яка складається з: 220 262,74 грн. заборгованості за кредитом та 2 789,78 грн. заборгованості за відсотками. З урахуванням викладеного, АТ «Сенс Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитом 1 в розмірі 303 673,23 грн. та заборгованість за кредитом 2 в розмірі 223 052,52 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Подольський А.Ю., який діє від імені та в інтересах АТ «Сенс Банк», подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції помилкового поклав в основу оскаржуваного рішення довідку № 47387-17.5 від 28 листопада 2023 року, видану АТ «Сенс Банк», оскільки вказана довідка лише засвідчує відсутність простроченої заборгованості та не засвідчує відсутність загальної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Адвокат Кирієнко В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Подольський А.Ю., який діє від імені та в інтересах АТ «Сенс Банк», апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Кирієнко В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредиту №10-29/3740 відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 74 559,00 швейцарських франків, зі сплатою 9,45% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 06 липня 2032 року (т. 1, а.с. 12-17).

Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки №02-10/2371, згідно якого, поручитель зобов`язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту №10-29/3740 від 06 липня 2007 року (т. 1, а.с. 18-20).

07 листопада 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про внесення змін №2 до договору №10-29/3740 від 06 липня 2007 року згідно якого, змінено валюту кредиту, та переведено суму кредиту 45 893,44 швейцарських франків разом із нарахованими процентами в сумі 5 706,56 швейцарських франків в гривню. Зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснювалася шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 825 600,00 грн., з якої сума одного кредиту (кредит в гривні 1) складає 456 180,28 грн. та сума іншого кредиту (кредит в гривні 2) складає 369 419,72 грн. (т.1, а.с. 21-22, 23-32).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого 19 грудня 2019 року, ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (т.1, а.с. 112).

10 серпня 2018 року загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» затверджено рішення про зміну найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Рішенням АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року №5/2019 року, припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», яке стало правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 01 грудня 2022 року найменування АТ «Альфа Банк» змінено на АТ «Сенс Банк».

Посилаючись на порушенням умов кредитного договору №10-29/3740 від 06 липня 2007 року АТ «Сенс Банк» порушило питання про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитом 1 в розмірі 303 673,23 грн. та заборгованість за кредитом 2 в розмірі 223 052,52 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк». Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що станом на 28 листопада 2023 року, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором №10-29/3740 від 06 липня 2007 року, та за кредитним договором №10- 29/3740|DUBLE від 06 липня 2007 року, що підтверджується довідкою №47387-17.5, виданою АТ «Сенс Банк».

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору було визначено зобов`язання позичальника повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів згідно Графіку з кінцевим строком повернення до 06 липня 2032 року (т. 1, а.с. 25).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ «Сенс Банк» посилалося на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови кредитного договору, в зв`язку з чим, станом на 27 лютого 2023 року утворилась заборгованість, а саме: за кредитом 1 загальна сума заборгованості становить 303 673,23 грн. та за кредитом 2 загальна сума заборгованості 223 052,52 грн., а відтак банк вирішив реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та пені за невиконання умов договору.

До позовної заяви АТ «Сенс Банк» було долучено копії вимог про усунення порушень, що адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 10, 11).

Разом з тим, до позовної заяви АТ «Сенс Банк» не долучено доказів вручення вказаних вимог відповідачам.

Відповідно до положень п. 4.2.3 Розділу ІІ договору, укладеного 07 листопада 2014 року, про внесення змін №2 до договору №10-29/3740 від 06 липня 2007 року, визначено, що АТ «Сенс Банк» має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих неустойок, зокрема у разі затримання позивальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на три календарні місяці.

Відповідно до п. 4.3.13 Розділу ІІ вказаного договору позичальник зобов`язаний протягом 60 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі неустойки (пеню, штраф) у випадках, визначених п. 4.2.3Розділу ІІ цього договору.

В той же час, п. 4.3.13.1 Розділу ІІ вказаного договору визначено, що у випадку усунення позичальником порушень, вказаних в п. 4.2.3 Розділу ІІ цього договору, в тому числі погашення простроченої заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та можливими неустойками впродовж строку вказаного в п. 4.3.13 Розділу цього договору, вимога кредитора щодо повернення в повному обсязі кредиту втрачає чинність.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначала, що по вказаному кредитному договору дійсно було допущено прострочення сплати щомісячних платежів, що було зумовлено тимчасовим виїздом за кордон. Проте, після повернення в Україну було сплачено всю нараховану заборгованість за весь період прострочення, з урахуванням нарахованих процентів та пені, на підтвердження чого банк видав довідку про відсутність заборгованості № 47387-17.5 від 28 листопада 2023 року, яка була долучена до матеріалів справи.

Відповідно до вказаної довідки № 47387-17.5 від 28 листопада 2023 року, наданої АТ «Сенс Банк» позичальнику ОСОБА_1 , зазначено, що станом на 20 грудня 2023 року в останнього за укладеним кредитним договором рахується лише строкова заборгованість за кредитом та строкова заборгованість по процентам. Прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня, при цьому зазначено, що черговий строковий платіж припадає на 20 грудня 2023 року та становитиме 4647,47 грн. (т. 1, а.с. 149).

Таким чином, зазначаючи у вказаній довідці лише про строкову заборгованість за кредитним договором та нагадуючи про наступний платіж, АТ «Сенс Банк» визнало погашення позичальником простроченої заборгованості та вчинило конклюдентні дії, які вказують на повернення до графіку платежів, що був визначений сторонами в кредитному договорі, тим самим підтвердивши про втрату чинності вимоги про дострокове повернення всієї заборгованості.

Також, як зазначала ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, вона продовжує виконувати умови кредитного договору та сплачувати заборгованість згідно установленого графіку і після надання зазначеної довідки, що по суті не спростовував і представник АТ «Сенс Банк». Вчинення таких дій свідчить про досягнення сторонами домовленості щодо продовження виконання умов договору, які є обов`язковими до врахування.

Відтак, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» про дострокове стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Таке рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи та змісту правовідносин, які склалися між сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представником АТ «Сенс Банк» не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального права та наявності підстав для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Подольського А.Ю., подана в інтересах АТ «Сенс Банк», підлягає залишенню без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Подольського Антона Юрійовича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк», залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді