У Х В А Л А

15 травня 2024 року місто Київ

справа № 755/16672/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/11856/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи відмовлено.

На вказане судове рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія 97" проти України", § 47).

До того ж ЄСПЛ указав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги

процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. "Право на суд", одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 6 грудня 2007 року у справі "Воловік проти України", § 53, 55).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11 рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 2 статті 352 ЦПК України встановлено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (пункт 10 частини 1 статті 353 ЦПК України); щодо призначення експертизи (пункт 12 частини 1 статті 353 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції не вирішувалося питання щодо поновлення або продовження пропущеного процесуального строку для вчинення відповідної процесуальної дії (подання клопотання про призначення експертизи), а тому скаржник помилково посилається на пункт 10 частини 353 ЦПК України як на можливість оскарження постановленої ухвали.

Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не входить до вказаного переліку.

Пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись статтею 353, 357 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до

ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, - повернути скаржнику.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: