Провадження №2/521/1522/24
17 вересня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя,
АТ «СЕНС БАНК» звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя, в якому просить визнати за Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» право іпотеки на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 75,3, житлова 39,5 кв.м., на умовах, передбачених Іпотечним договором від 11 січня 2007 року; Внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 та внести запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення.
Позов обґрунтований такими обставинами.
У забезпечення виконання позичальником зобов`язань, 11.01.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договори іпотеки, відповідно до умов яких відповідач передав кредитору в іпотеку нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництво двокімнатної квартири АДРЕСА_3 Одесі відповідно до Договору №5/92 про пайову участь в будівництві житла від 12.12.2005 року, що укладений між Позичальником та ПП «Моноліт».
На запит до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивачем було отримано розширений витяг, за яким стало відомо що ОСОБА_1 оформив право власності на предмет іпотеки, який було введено в експлуатацію, проте в порушення п. 1.9 договору про іпотеку не повідомив позивача про проведені дії та не уклав договір про внесення змін.
Наразі позивач позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором, оскільки збудована нерухомість, майнові права на яку є предметом іпотеки не була передана в іпотеку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились,
Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечував.
ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності та відзив на позовну заяву не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено Іпотечний договір від 11.01.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., та зареєстровано в реєстрі за № 51.
Відповідно з пунктом 1.1. Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотеко держателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором № 2007/670-206/1 від 11.01.2007 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 Одесі відповідно до Договору №5/92 про пайову участь в будівництві житла від 12.12.2005 року, що укладений між Позичальником та ПП «Моноліт».
10.09.2019 року Загальними зборами АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», які зазначені у даному акті, з 15.10.2019 року виникає у АТ «Альфа-Банк». Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний.
Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за передавальним актом від 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. На підставі зазначених документів правонаступником Акціонерної товариства «Укрсоцбанк» та належним кредитором за Кредитним договором та спірним договором іпотеки є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
В подальшому, 01.12.2022 року АТ «Альфа-Банк» було змінено назву на AT «СЕНС БАНК».
AT «СЕНС БАНК» стало відомо, що житловий будинок було введено в експлуатацію та встановлена нумерація/адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 2.1.9 Договору іпотеки Іпотекодавець протягом трьох робочих днів з моменту оформлення та реєстрації права власності Іпотекодавця на нерухоме майно, зазначене в пункті 1.1 Договору, укласти з Іпотекодержателем договір про внесення змін, зазначений в пункті 1.9 договору.
Відповідно до пункту 1.9 договору сторони погодили що після введення об`єкту нерухомості в експлуатацію, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. Укладений договір про внесення змін є підставою для внесення заборони відчуження предмету іпотеки.
Також встановлено, що будинок, в якому знаходиться квартира, майнові права на яку було передано в іпотеку, було введено в експлуатацію, змінено нумерацію будинку та квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна.
Однак, відповідач, в порушення вищезазначених положень договору, не повідомив Іпотекодержателя про введення нерухомого майна в експлуатацію, чим порушив права кредитора.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, гідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими «кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанова № 5 від 30.03.2012 р.) зазначив (п. 40), що якщо предметом іпотеки є об`єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно зі статтею 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16 зазначив, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.
За ст.ст.1, 5 закону «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється правилами, визначеними цим законом.
Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.
За змістом статей 5,16 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, саме щодо такого предмета іпотеки (об`єктів незавершеного будівництва) на час укладення договору стосувалося застереження про те, що після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору (частина четверта статті 16).
Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законом України «Про Іпотеку», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя задовольнити.
Визнати за Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» право іпотеки на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 75,3, житлова 39,5 кв.м., на умовах, передбачених Іпотечним договором від 11 січня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Трофімець В.В., реєстровий №51.
Рішення суду після набрання законної сили є підставою для внесення запису до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 36675202, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК к», адреса місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева