Справа № 361/5566/17
Головуючий у суді першої інстанції: Василишин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Агабалаєвої Яни Валеріївни, подану в інтересах Акціонерного товариства «УкрСиббанк», на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Василишина В.О., у цивільній справі №361/5566/17 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначало, що між АКІБ «УкрСиббанк», яке у грудні 2009 році змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту від 27 квітня 2007 року та додаткову угоду від 30 січня 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 доларів США, а останній зобов`язався повертати наданий кредит у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту до 27 квітня 2014 року. За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 13 % річних. Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком і які ще не повернуті. Додатковою угодою від 30 січня 2009 року до кредитного договору внесені зміни щодо продовження строку повернення кредиту до 29 квітня 2024 року та змінено схему погашення кредиту. Так, позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 315 доларів США 28 числа кожного місяця. Сторони також домовилися, що для ідентифікації кредитного договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору у системі обліку банку, а саме № 0. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, 27 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку квартиру, загальною площею 43,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить їй на праві приватної власності. Позичальник не виконував своїх обов`язків за кредитним договором належним чином, внаслідок чого станом на 17 серпня 2017 року, заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2007 року складала: по кредиту та процентам - 53 173,05 доларів США та по пені - 245 747,21 грн. АТ «УкрСиббанк» направляло ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вимоги залишилися незадоволені. З урахуванням викладеного, АТ «УкрСиббанк» просило суд у рахунок погашення вищевказаної заборгованості, що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 0 від 27 квітня 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 43,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії проведення виконавчих дій.

Дана справа слухається судами різних інстанцій неодноразово.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року відмовлено в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк». Рішення суду першої інстанції мотивоване пропуском АТ «УкрСиббанк» строку позовної давності, про застосування наслідків якої було заявлено стороною відповідача. При цьому преюдиційним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року встановлено, що ОСОБА_3 припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором з лютого 2010 року, а з позовом до суду у цій справі банк звернувся тільки у вересні 2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року - без змін. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позичальник допустив заборгованість за кредитним договором, проте банк пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Верховний Суд зазначив, що при новому розгляді справи суду необхідно перевірити й інші доводи АТ «УкрСиббанк», зокрема, щодо надіслання ним досудової вимоги на підставі п. 11 кредитного договору та початку відліку строку позовної давності. Також на виконання положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України слід врахувати висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

При новому розгляді даної справи в суді першої інстанції 05 березня 2020 року АТ «УкрСиббанк» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просило суд з метою погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 0 від 27 квітня 2007 року у розмірі - 41 086,42 долари США (заборгованість за кредитом - 22 497,47 доларів США, заборгованість за процентами - 18 588,95 доларів США), пені у розмірі - 44 007,53 грн. (пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 7 001,40 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 37 006,13 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 43,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Агабалаєва Я.В., яка діє в інтересах АТ «УкрСиббанк», подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про сплив строку позовної давності за вимогами АТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та помилково застосував до спірних правовідносин положення ч. 4 ст. 267 ЦК України. Вважає, що судом не досліджено належним чином порядку зміни кінцевого строку кредитування та не встановлено належним чином початку перебігу позовної давності. Судом не враховано положення п. 11.1 кредитного договору від 27 квітня 2007 року, відповідно до якого термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту. Звертає увагу на те, що вимогу про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк» направило на адресу позичальника 14 серпня 2014 року, а відтак, термін повернення кредиту є таким, що настав 24 вересня 2014 року. При цьому при новому розгляді справи АТ «УкрСиббанк» подало до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просило звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 , що виникла станом на 24 вересня 2014 року, та надало суду відповідний розрахунок заборгованості.

Адвокат Хоменко І.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Агабалаєва Я.В., яка діє в інтересах АТ «УкрСиббанк», апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Хоменко І.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (у системі обліку банку договір № 0), з додатковою угодою №1 від 30 січня 2009 року (т.1, а.с. 17-27).

За умовами вказаного кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» надало позичальнику ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) у розмірі - 30 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку №1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 квітня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (пункти 1.1., 1.2. кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 13 % річних. Сторони договору домовилися, що може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком і які ще не повернуті останнім у власність банку.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 квітня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 27 квітня 2007 року № 53526, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , як майновий поручитель ОСОБА_2 , передала в іпотеку квартиру, загальною площею 43,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить їй на праві приватної власності (т.1, а.с. 31-35, 36).

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 квітня 2007 року, якою було внесено зміни щодо продовження строку повернення кредиту до 29 квітня 2024 року та змінено схему погашення кредиту. Так, ОСОБА_2 зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредитом шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі - 315 доларів США 28 числа кожного місяця (т.1, а.с. 28-29).

29 червня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» направило ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1, а.с. 37-38, 39-40, 41).

Станом на 17 серпня 2017 року заборгованість за кредитним договором від

27 квітня 2007 року № 0 (у системі обліку банку договір № 0) становить: по кредиту та процентам - 53 173,05 доларів США та по пені - 245 747,21 грн., а саме: 22 497,47 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7 024,41 доларів США, 30 675,58 доларів США - прострочена заборгованість за процентами, 44 472,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 17 серпня 2016 року по 17 серпня 2017 року, 201 274,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 17 серпня 2016 року по 17 серпня 2017 року.

Під час розгляду даної справи по суті позивачем зменшено суму позовних вимог та заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 квітня 2007 року № 0 станом на 24 вересня 2014 року у розмірі - 41 086,42 доларів США та пені у розмірі - 44 007,53 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі - 22 497,47 доларів США; заборгованість за процентами у розмірі - 18 588,95 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі - 7 001,40 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками у розмірі - 37 006,13 грн.

При розгляді даної справи по суті судом першої інстанції було досліджено матеріали цивільної справи № 361/7865/14-ц, з якої вбачається, що 29 вересня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 квітня 2007 року у розмірі - 44 193,37 долари США, що в еквіваленті становить - 613 888,95 грн. З матеріалів справи № 361/7865/14-ц вбачається, що 14 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направлено вимогу в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» про усунення порушень умов кредитного договору та сплати суми 43 740,32 доларів США, а також відсотків та пені, які будуть нараховуватися банком до дня погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору протягом 31 календарного дня з моменту надіслання даної вимоги, а саме до 15 вересня 2014 року. Зазначені вимоги направлені боржнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_1 рекомендованим листом, повернутим до банку за закінченням терміну зберігання.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у справі № 361/7865/14-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 27 квітня 2007 року № 0 за період з 27 квітня 2007 року по 28 серпня 2014 року у розмірі - 44 193,37 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 613 888,95 грн. Зазначеним рішенням суду встановлено, що починаючи з лютого 2010 року відповідач ОСОБА_2 не виконував своїх зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором. Вказане рішення суду ПАТ «УкрСиббанк» не оскаржувалося та набрало законної сили 17 квітня 2015 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк».Ухвалюючи рішення,суд виходив з того, що АТ «УкрСиббанк» після зміни строку виконання основного зобов`язання не мало права нараховувати проценти та пеню, що було зроблено у даному випадку. Крім того, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року було відмовлено в стягненні заборгованості за кредитом у розмірі - 22 497,47 доларів США. Вказане рішення набрало законної сили та не оскаржувалося позивачем.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 квітня 2007 року, у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або сплати за кредит, банк має право змінити термін погашення кредиту, у порядку, визначеному у розділі 11 цього договору.

Згідно з розділом 11.1 кредитного договору у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту та плати за кредит термін повернення кредиту вважається таким, що настав. У цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін.

Відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.2 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

У разі порушення іпотекодавцями обов`язків, встановлених цим договором іпотекрдержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, враховуючи, що іпотека є одним із видом забезпечення основного зобов`язання, розмір заборгованості, яка може бути погашена за рахунок предмета іпотеки, має відповідати розміру заборгованості, яка може бути стягнута з позичальника за основним договором.

Ухвалюючи рішення за наслідком розгляду позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 14 серпня 2014 року банк в односторонньому порядку змінив умови договору та зобов`язання щодо строку його дії шляхом направлення досудової вимоги про усунення порушення. 29 вересня 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 всієї заборгованості, включивши до загальної суми заборгованості заборгованість за кредитом у розмірі 22 497,47 доларів США, заборгованість за процентами - 18 588,92 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості - 6 841,58 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 36 317,40 грн. Відтак, після цього банк не мав права здійснювати додаткові нарахування, що було зроблено у даному випадку. З даним позовом банк звернувся до суду 14 вересня 2017 року, при цьому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив звернути стягнення на предмет іпотеки на погашення заборгованості, в яку включив заборгованість за кредитом - 22 497,47 доларів США, заборгованість за процентами - 18 588,95 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 7 001,40 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 37 006,13 грн., що не є допустимим. Крім того, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 27 квітня 2007 року № 0, в тому числі і заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим банк втратив можливість примусового стягнення вказаної заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Укрсиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення визначеної заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Разом з тим, в апеляційній скарзі представник АТ «Укрсиббанк» не наведено доводів на спростування таких висновків суду першої інстанції.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник АТ «Укрсиббанк» в скарзі посилався на те, що банком не було пропущено строки позовної давності при зверненні із даним позовом, тоді як було відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

При цьому ч. 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування. Відповідно, апеляційна скарга представника АТ «Укрсиббанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Агабалаєвої Яни Валеріївни, подану в інтересах Акціонерного товариства «Укрсиббанк», залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді