У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 Справа №607/10295/24 Провадження №2-с/607/85/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фігурський Максим Анатолійович про скасування судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2024 ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фігурський М.А. через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про скасування судового наказу, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 14.05.2024 у справі № 607/10295/24, про стягнення із неї заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 5 439 грн 68 коп. та судового збору у розмірі 302 грн 80 коп.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 14.05.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ за заявою Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР про стягнення з неї на користь стягувача коштів (заборгованості) за постачання теплової енергії в розмірі 5 439 грн 68 коп. та судового збору у розмірі 302 грн 80 коп. Разом з тим, з даним наказом заявник не погоджується та вважає, що такий підлягає скасуванню. Так, заявник вказує, що стягувач аргументує нарахування заборгованості невиконанням нею умов публічного договору приєднання від 31.10.2021, однак, ні з її сторони, ні інших осіб жодної відповіді до стягувача про бажання укласти договір не надсилалось. Також і не вчинялось жодних дій які засвідчували б бажання укласти договір. Навпаки, батьком власника квартири, на підставі доручення, неодноразово надсилались листи до стягувача про заперечення прийняття пропозиції. Більше того, у квартирі щодо якої стягувач нараховував заборгованість ще у 2008 році (з дотриманням норм чинного законодавства) проведено реконструкцію та встановлено індивідуальне опалення та відключено від комунікацій теплопостачання, про що стягувачу відомо. Також, заявник зауважує, що незрозумілою є позиція стягувача щодо вибору боржником саме її, з огляду на те, що вона не являється ні власником ні співвласником квартири. На підставі викладеного просить заяву задовольнити, скасувати спірний судовий наказ та стягнути із стягувача витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 2000 грн, а також судовий збір у розмірі 151,40 грн за подання заяви про скасування судового наказу.

Окрім цього, заявник подала клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу № 607/10295/24 від 14.05.2024, оскільки вказаний судовий наказ вона не отримувала, так як уже тривалий час проживає в Республіці Польща. Проте, в телефонному режимі від сусідів дізналася, що на поштовому відділенні знаходиться рекомендований лист із суду, а із сайту судової влади про наявність даного провадження. Водночас, адвокат Фігурський М.А. ознайомився з матеріалами наказного провадження і відповідно з оспорюваним наказом 26.06.2024.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу розподілена на розгляд судді Кунець Н.Р. 03.07.2024.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 3 ст. 171 ЦПК України.

Суддя, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків:

Так, 14.05.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ № 607/10295/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 5 439, 68 гривень, а також судовий збір у розмірі 302 гривень 80 копійок.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи конверт із копією судового наказу, надісланий боржнику ОСОБА_1 , повернувся до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Фігурський М.А. ознайомився із матеріалами справи № 607/10295/24, 26.06.2023, про що свідчить розписка останнього, на заяві про ознайомлення з матеріалами справи поданій до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, шляхом надсилання її на електронну адресу суду 17.06.2024.

Відтак, направивши заяву про скасування судового наказу через підсистему «Електронний суд» 02.07.2024, ОСОБА_1 у встановлений законом строк подала до суду заяву про скасування судового наказу.

Заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, підстав для її повернення немає.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Заявником не ставиться питання про поворот виконання судового наказу.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що заява про скасування судового наказу подана у строк, встановлений ч. 1 ст. 170 ЦПК України, за змістом відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, тобто підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, слід постановити ухвалу про скасування судового наказу, роз`яснивши заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

З приводу вимоги боржника про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги та сплаченого судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу, суд зазначає наступне.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження» Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Положення ст. 164 ЦПК України не передбачають порядку розподілу судових витрат, а саме витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги та судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина 2 вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Чинним процесуальним законодавством передбачено, що в разі скасування судового наказу стягувач має право звернутися до суду з відповідним позовом. У цьому випадку сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Крім того, норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Суддя зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні), у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні, а відтак вимога про відшкодування витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги задоволенню не підлягає.

Також вважаю, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу слід відмовити, оскільки відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, передбачено лише на користь заявника, який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника. Водночас чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати судовий наказ, виданий 14.05.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області № 607/10295/24 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, місце знаходження місто Тернопіль, вул. Франка, 16, р/р НОМЕР_2 в ТОФ АТ Ощадбанк м. Тернопіль, МФО 338545 код 14034534, заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 5 439, 68 (п`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 68 копійок) гривень, а також судовий збір у розмірі 302 гривень 80 копійок.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Роз`яснити заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали надіслати стягувачеві та боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 05.07.2024.

Суддя Н. Р. Кунець