Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/1461/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Президента України про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Стрілецької О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вироком Запорізького обласного суду від 3 квітня 1997 року його визнано винним у вчинені злочинів, передбачених п. «а», «е», «ж», «з» ст. 93, ст. 17, 94, ч.3,4 ст. 117, ч.3 ст.142, ч.2 ст. 118 КК України та засуджено до смертної кари. В подальшому смертна кара замінена на довічне позбавлення волі й на даний час він відбуває покарання у Державній установі « Житомирська установа виконання покарань №8».

Стверджує, що вирок стосовно нього є протиправним та порушує його права й принижує честь та гідність. Тривалий час, а саме з 28 червня 1996 року до 14 червня 2000 року, він змушений був перебувати у камері для осіб, засуджених до смертної кари, що, на його переконання, є тортурами.

Отже, внаслідок винесення даного вироку він зазнав сильних душевних страждань та переживань.

Вважає, що заміна смертної кари на довічне позбавлення волі також є протиправним, адже усвідомлення того факту, що він ніколи не буде звільнений з місць позбавлення волі, викликає у нього почуття страждання. Покарання у вигляді довічного позбавлення волі є непропорційним законній меті покарання, адже відсутній стимул для виправлення.

Вказані вище обставини змусили його звернутися до суду за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України та положеннями законодавства.

Таким чином, посилаючись на положення статей 1167 та 1173 ЦК України, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь 17000000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 1 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Верховного Суду.

Ухвалою цього ж суду від 1 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що у позовній заяві відсутній зміст позовних вимог до кожного з відповідачів; відсутній виклад обставин з посиланням на докази, що їх підтверджують; не зазначено, у чому полягає порушення прав позивача кожним з відповідачів - Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Президентом України; відсутній обгрунтований розрахунок морального відшкодування, яке просить стягнути позивач.

Вказані недоліки позивач повинен був усунути у строк, який не перевищує семи днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію зазначеної ухвали отримано позивачем 14 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що у позові чітко викладений зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, обгрунтований розмір моральної шкоди та наведені обставини, які підтверджують факт спричинення йому моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною третьою статті 175 ЦПК України також передбачено, що позовна заява, поряд з іншим, повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи ) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як визначено частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачеві, суд виходив з того, що останнім не були дотримані вимоги ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що, на думку позивача, до моменту заміни смертної кари на довічне позбавлення волі його незаконно утримували у камері для осіб, засуджених до смертної кари, та піддавали тортурам. Окрім того, вважає, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі є непропорційним законній меті покарання. На його переконання, вказані обставини є підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі статтею 1173 ЦК України.

За правилами вказаної норми шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, належним відповідачем у таких справах є держава, Автономна Республіка Крим або ж відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України, яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів Державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У спірних правовідносинах відповідачем є держава, навіть якщо позивач й зазначив інші державні органи в якості співвідповідачів. Відтак, відсутні підстави стверджувати про необхідність зазначення позовних вимог до кожного із відповідачів, а саме: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Президента України.

Позовна заява містить виклад обставин, які, на думку позивача, свідчать про спричинення йому моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви.

Враховуючи вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 грудня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 5 липня 2024 року.