Провадження 2-в/201/49/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі ЄУН 263/10310/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс лігал», приватний виконавець Валявський Олександр Анатолійович, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить відновити втрачене судове провадження у цивільній справі Жовтневого районного суду м. Маріуполя ЄУН 263/10310/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині рішення суду з метою заміни стягувача його правонаступником на підставі ст. 442 ЦПК, оскільки згідно довідки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у приватного виконавця Валявський Олександр Анатолійович відкрито виконавче провадження № 63131745 з виконання рішення суду по справі № 263/10310/14-ц, отже строк пред`явлення виконавчого документу не пройшов.

Заяву просить розглянути без його участі.

ОСОБА_1 в судове не з`явився, повторно, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Місто Маріуполь знаходиться на тимчасово окупованій території України, Маріупольська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відтак на території міста органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Будівля Жовтневого районного суду м. Маріуполя знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України, дані про передачу справ, що перебували в провадженні цього суду, в тому числі й цивільної справи 263/10310/14-ц до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, відсутні.

Відповідно, на даний час є підстави вважати, що цивільна справа 263/10310/14-ц є втраченою.

Згідно ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Частиною 2 ст. 493 ЦПК України визначено, що суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Вивчивши матеріали справи та отримані копії документів, проаналізувавши їх у сукупності, враховуючи мету відновлення втраченого судового провадження, суд дійшов висновку про можливість відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Суд вважає за можливе відновити втрачене провадження в частині рішення суду, рішення апеляційного суду Донецької області, яким це рішення було змінено та ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження. Електронні примірники цих рішень наявні у Єдиному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.89, 259, 260, 265, 488-494 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі Жовтневого районного суду м. Маріуполя ЄУН 263/10310/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині:

- рішення від 25.08.2015 року:

Провадження № 2/263/87/2015

Справа № 263/10310/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Степанової С.В., при секретарі Соколової О.Б., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В заяві вказав, що 24.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Д098/АК-068.08.2, на підставі якого останній отримав кредит на загальну суму 17 029,54 доларів США, зі сплатою 7,7 відсотків річних, та щомісячної плати за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів в розмірі 0,3 % від суми виданого кредиту. Відповідно до умов договору позивальник зобов`язаний повернути банку кредит, сплатити проценти та комісію у повному обсязі. Свої зобов`язання відповідач за кредитним договором виконав не в повному обсязі, в результаті чого станом на 25.09.2014 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 9 226,25 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 870,31 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 355,94 доларів США, заборгованості з комісії в розмірі 13 562,94 грн., пені в розмірі 1 010 474,33 грн., та відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 4 695,97 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити на підставах, вказаних в позовній заяві, та уточнила, що стягнути з відповідача на користь позивача пеню та три відсотки річних за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року. (а.с. 75).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 до суду надав заяву із клопотанням розглянути справу у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнав, та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, на обґрунтування чого надав копію наказу першого заступника Голови СБУ керівника Антитерористичного центру при СБУ В.Грицак № 33/6/а від 07.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення».

Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянув справу на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Д098/АК-068.08.2, на підставі якого останній отримав кредит на загальну суму 17 029,54 доларів США, зі сплатою 7,7 відсотків річних, та щомісячної плати за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів в розмірі 0,3 % від суми виданого кредиту. (а.с.5-7).

Згідно умов п. 3 кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути банку кредит, сплатити проценти та плату за проведення розрахунків у розмірі, передбаченому договором.

Відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25.09.2014 року утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 870,31 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 355,94 доларів США, заборгованість за платою за проведення розрахунків у розмірі 13 562,94 грн., пені за порушення строків повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом та плати за проведення розрахунків, за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року, яка складає 509 219,75 грн., та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року у розмірі 2 311,78 грн., що підтверджується висновком № 207-208-14 судово-економічної експертизи (а.с.95-123).

Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Верховним Судом України висловлена аналогічна правова позиція в постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду, який зобов`язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України.

Згідно статей 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Національним Банком України 11 жовтня 2004 року видано Відкритому акціонерному товариству «Родовід банк» банківську ліцензію № 27 на право надання банківських послуг, визначених ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Крім цього, Національним Банком України 10 жовтня 2004 року видано Відкритому акціонерному товариству «Родовід банк» дозвіл № 27-3 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною 4 статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно з додатком, в якому передбачені валютні право на здійснення валютних операцій.

На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1. ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Через невиконання відповідачем умов договору кредиту банком було направлено на адресу відповідача лист-вимогу № б/н від 02.08.2013 року та 12.12.2013 року про наявну заборгованість за кредитним договором та необхідність її погашення. На підставі зазначених листів-вимог із відповідачем були проведені зустрічі, та згідно протоколів зазначених зустрічей від 22.08.2013 року та 18.12.2013 року, відповідач зобов`язався погасити заборгованість до 01.04.2014 року (а.с.45-48).

Однак доказів про погашення відповідачем на теперішній час заборгованості, останнім не надано.

Крім цього, посилання відповідача на наказ першого заступника Голови СБУ керівника Антитерористичного центру при СБУ В.Грицак № 33/6/а від 07.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» є недоречним, оскільки згідно Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року встановлено, що перелік населених пунктів, в яких проводиться антитерористична операція затверджується Кабінетом міністрів України. Тобто наказ № 33/6/а від 07.10.2014 року визначає райони проведення антитерористичної операції не на виконання Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а на виконання іншого Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто регулює правовідносини щодо соціального захисту ветеранів війни.

Крім того дія розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р, яке на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень «Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, яким було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, було зупинено розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р № «Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, по адміністративній справі ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» до Кабінету Міністрів України про визнання нечинним розпорядження та зобов`язання вчинити дії, визнано не чинним розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р № «Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р», але у подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року по справі за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України касаційна скарга Кабінету міністрів України вказана постанова та ухвала були скасовані та справу направлено на новий розгляд.

Тобто на час ухвалення даного рішення не має підстав для звільнення відповідача від сплати на користь позивача пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором.

Відповідач не оспорював платежі, які відображені позивачем у розрахунку заборгованості відповідача.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості згідно висновку судово-економічної експертизи від 15.07.2015 року, станом на 25 вересня 2014 року, а саме: за основною сумою кредиту (тіло кредиту) - 8870,31 дол. США; за процентами за користування кредитними коштами - 355,94 дол. США; за платою за проведення розрахунків - 13 562,94 грн. Заборгованість з пені за порушення строків повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом та плати за проведення розрахунків, за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року складає 509 219,75 грн., та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року складає 2 311,78 грн. (а.с.101-135).

Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв`язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3 654 грн., а понесені відповідачем витрати на його користь не стягуються.

На підставі ч.1 ст. 61, ст. 99 Конституції України, ст.ст. 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. ст. 192, 533, 549, 554, 599, 611, 624, 625, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, , м. МФО 321712, к/р 1 у Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області, МФО 321024) заборгованість за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24.06.2008 року, станом 25.09.2014 року, за тілом кредиту у розмірі 8 870,31 доларів США, за відсотками за користування кредитом у розмірі 355,94 доларів США, а всього 9 226 (дев`ять тисяч двісті двадцять шість) доларів США 25 центів США, та заборгованість за платою за проведення розрахунків у розмірі 13 562,94 грн., пені за порушення строків повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом та плати за проведення розрахунків, за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року у розмірі 509 219,75 грн., та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року у розмірі 2 311,78 грн., судовий збір в сумі 3 654 грн., а всього 528 748 (п`ятсот двадцять вісім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 47 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С.В. Степанова

-рішення від 04 лютого 2016 року апеляційного суду Донецької області:

22-ц/775/8/2016(м)

263/10310/14-ц

Категорія 27

Головуючий в 1 інстанції Степанова С.В.

Доповідач Супрун М.Ю.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю.

суддів Мироненко І.П., Биліни Т. І.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі: ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначало що 24 червня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № Д098/АК-068.08.2, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 17029,54 доларів США зі сплатою 7,7 відсотків річних та щомісячної плати за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів в розмірі 0,3 процента від суми виданого кредиту. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач виконував не в повному обсязі, в результаті чого станом на 25 вересня 2014 року в нього утворилася заборгованість перед банком в сумі 9226,25 доларів США та 1 028 733, 24 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8870,31 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 355,94 доларів США, заборгованості з щомісячної плати за проведення розрахунків в розмірі 13562,94 грн., пені в розмірі 1010474,33 грн., трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 4695,97 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 25 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Родовід банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24 червня 2008 року станом на 25 вересня 2014 року в сумі 9226, 25 доларів США (тіло кредиту у розмірі 8870,31 доларів США, відсотки за користування кредитом у розмірі 355,94 доларів США), 13562,94 грн. ( плата за проведення розрахунків), 509 219,75 грн. (нарахована за період з 26 вересня 2013 року по 25 вересня 2014 року пеня за порушення строків повернення основної суми заборгованості, пеня за порушення строків повернення відсотків за користування кредитом, пеня за порушення строків сплати за проведення розрахунків), 2311,78 грн. (три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язань за період з 26 вересня 2013 року по 25 вересня 2014 року), а також судовий збір в сумі 3654 грн., а всього 528748 грн. 47 коп.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову банку відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при розгляді справи необґрунтовано не застосував вимоги статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року, згідно якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція і дія цього закону зупинена не була.

Представник позивача ОСОБА_4 , діюча за довіреністю, в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 , діючий за довіреністю, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 17 029 долари 54 центи США строком до 24 червня 2015 року на умовах сплати за користування кредитними коштами 7,7 відсотків на рік та щомісячної плати за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів в розмірі 0,3 відсотки від суми виданого кредиту (а.с. 5-7).

Станом на 25 вересня 2014 року у позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 9226,25 доларів США та 1 028 733, 24 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8870,31 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 355,94 доларів США, заборгованості з щомісячної плати за проведення розрахунків (комісії) в розмірі 13562,94 грн., пені в розмірі 1010474,33 грн., трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 4695,97 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь (а.с.11-16).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, з нього підлягає стягненню борг, що складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотками, з щомісячної плати за проведення розрахунків ( комісії), пені та трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання за період з 26 вересня 2013 року по 25 вересня 2014 року.

При цьому, стягуючи з ОСОБА_1 пеню за період з 14 квітня 2014 року, що нарахована на основну суму заборгованості, суд виходив з того, що відсутні підстави для звільнення відповідача від її сплати у відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

З висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитись не можна

Рішення в частині незадоволених позовних вимог не оскаржувалось, тому апеляційним судом не перевірялось.

Апеляційним судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24 червня 2008 року було укладено кредитний договір, згідно якого банк відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 17 029,54 долари США строком до 24 червня 2015 року на умовах сплати за користування кредитними коштами 7,7 відсотків на рік та щомісячної плати за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та рахунком для нарахування процентів в розмірі 0,3 проценти від суми виданого кредиту.

Згідно п.п.3.1, 3.3. кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в який укладений цей договір, позичальник зобов`язався щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом згідно із додатком № 1 до цього договору, а також сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом, плату за проведення розрахунків.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, в жовтні 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості, що виникла внаслідок такого невиконання та складається в тому числі з пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків, комісії, що передбачено п. 3.9. кредитного договору.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач порушив зобов`язання, своєчасно не сплачував кредит, відсотки за його користування та не вносив щомісячну плату за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком, позикодавець має право вимагати повернення основного боргу та сплати комісії, пені, трьох відсотки річних за прострочення боргового зобов`язання.

Разом з тим, суд не врахував наступне.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України 30 листопада 2014 року було затверджено Перелік пунктів, де проводиться антитерористична операція, дія якого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року була зупинена.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р був затверджений новий Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Місто Маріуполь Донецької області, де зареєстрований та мешкає відповідач, згідно зазначених переліків відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція була тимчасово зупинена, Закон України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, в тому числі і його ст. 2, яка забороняє нарахування штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами, підлягає застосуванню. Крім того райони проведення АТО були визначені іншими нормативно-правовими актами, зокрема, наказом Служби безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення».

Суд першої інстанції стягнув з відповідача пеню, що нарахована на основну суму заборгованості ( тіло кредиту та відсотки за його користування) за період з 26 вересня 2013 року по 25 вересня 2014 року.

Згідно матеріалів справи, відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.60)

Таким чином, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції на основну суму заборгованості за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому оскаржуване рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 пені, нараховану на тіло кредиту та відсотки, за період з 14 квітня 2014 року по вересень 2014 року є необґрунтованим.

За таких обставин рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 рок підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 654,00 грн. рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд присуджує на користь держави з позивача та відповідача відстрочені судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4019,40 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст..ст. 307,309,314-316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24 червня 2008 року станом на 25 вересня 2014 року в сумі 9 226, 25 доларів США, з яких: 8 870,31 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 355,94 долари США заборгованість за процентами та 296 673,48 грн., з яких: 13 562,94 грн. заборгованість за комісією, 207 183,07 грн. пеня за порушення строків повернення тіла кредиту, 14 496,06 грн. пеня за порушення строків повернення відсотків, 59119,63 грн. пеня за порушення сплати комісії та три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 2311,78 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 250,86 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1768,54 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

- ухвали від 13.02.2020 року:

Справа № 263/10310/14-ц

Провадження № 6/263/7/2020

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря судового засідання Рябова С.М., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про зміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про зміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав заміни кредитора у зобов`язанні у зв`язку із укладенням договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

На обґрунтування вимог зазначено, що 25.08.2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

04.02.2016 року рішенням Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.08.2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінено в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24.06.2008 року станом на 25.09.2014 року в сумі 9226,25 дол. США, з яких : 8870,31 дол. США заборгованість за тілом кредиту; 355,94 дол.США заборгованість за процентами та 296673,48 грн., з яких: 13562,9 грн.- заборгованість за комісією; 207183,07- пеня за порушення строків повернення тіла кредиту; 14496,06 грн. пеня за порушення строків повернення відсотків; 59119,63 грн. пеня за порушення сплати комісії ; три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 2311,78 грн. В решті рішення залишено без змін.

24.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 5, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 .

Просить замінити стягувача ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчих провадженнях.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, в заяві просив розглянути заяву без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, з огляду на обмежений діючим процесуальним законом термін розгляду даної категорії справ, суд розглядає заяву за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини третьої ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.08.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2. від 24.06.2008 року задоволено. Згідно якого прийнято рішення з стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24.06.2008 року, станом 25.09.2014 року, за тілом кредиту у розмірі 8870,31 доларів США, за відсотками за користування кредитом у розмірі 355,94 доларів США, а всього 9226 (дев`ять тисяч двісті двадцять шість) доларів США 25 центів США, та заборгованість за платою за проведення розрахунків у розмірі 13562,94 грн., пені за порушення строків повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом та плати за проведення розрахунків, за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року у розмірі 509219,75 грн., та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за період з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року у розмірі 2311,78 грн., судовий збір в сумі 3654 грн., а всього 528748 (п ятсот двадцять вісім тисяч сімсот сорок вісім) грн. 47 коп., задоволені.

04.02.2016 року рішенням Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.08.2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінено в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24 червня 2008 року станом на 25 вересня 2014 року в сумі 9 226, 25 доларів США, з яких: 8 870,31 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 355,94 долари США - заборгованість за процентами та 296 673,48 грн., з яких: 13 562,94 грн. - заборгованість за комісією, 207 183,07 грн. - пеня за порушення строків повернення тіла кредиту, 14 496,06 грн. - пеня за порушення строків повернення відсотків, 59119,63 грн. - пеня за порушення сплати комісії та три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 2311,78 грн. В решті рішення залишено без змін.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги № 15 від 24.05.2019 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» відступило права вимоги за кредитами ТОВ «Вердикт Капітал», за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2 від 24 червня 2008 року щодо боржника ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», що також підтверджено Реєстром боржників, що є Додатком до вищевказаного Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. (ч. 5 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, у разі передання кредитором у зобов`язанні своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 закону «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з правовою позицією, що містить постанова Верховного Суду України від 20.11.2013 року (Справа T70; 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Суд, оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «Вердикт-Капітал» про зміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Код , місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б, м. Київ, 04053) у справі № 263/10310/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д098/АК-068.08.2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя Д.В. Киян

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева