П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/3167/24

Провадження № 22-ц/4815/473/24

Головуючий у суді Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Тимощук О.Я.

Ухвала суду першої інстанції постановлена

поза межами судового засідання 16 лютого 2024 року в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

заінтересована особа: Рівненська міська рада;

представники учасників справи:

заявників - адвокат Гольонко Маргарита Миколаївна;

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Гольонко Маргарити Миколаївни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Рівненська міська рада; про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: 1) що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення такого факту необхідно заявникам задля реалізації їхніх спадкових прав на майно померлого батька - ОСОБА_3 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Рівненська міська рада; про встановлення факту родинних відносин.

Роз`яснено заявникам право звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Свій висновок судом мотивовано тим, що вимоги заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосуються вирішення спору про право і потребують звернення до суду з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

На судове рішення представником заявників - адвокатом Гольонко М.М. подано апеляційну скаргу, де, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 16 лютого 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що у померлого відсутні будь-які спадкоємці, окрім заявників, оскільки з дня відкриття спадщини минуло близько двох років. Протягом цього часу з питаннями оформлення своїх спадкових прав ніхто не звертався, за виключенням ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Позиція заінтересованої особи також не була з`ясована судом. Дані обставини, на думку адвоката, вказують на відсутність станом на час звернення до суду наявного конфлікту інтересів (спору) заявників із можливими заінтересованими особами. Отже, суд безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі.

Правом надання відзиву Рівненська міська рада не скористалась, хоча їй про це роз`яснювалось в ухвалі Рівненського апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи адвоката Гольонко М.М. колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, міський суд зазначив, що існує спір про право заявників.

Між тим, такий висновок є помилковим.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Так, у кожному конкретному випадку, залежно від змісту правовідносин, суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Разом з тим заінтересована особа жодних заперечень щодо заявленого факту не висловлювала.

Будь-якої інформації, що давала б обґрунтовані припущення вважати, що існують інші спадкоємці і в них наявний спір із заявниками матеріали справи не містять, а суд не з`ясував.

Тому суд першої інстанції хибно зазначав про наявність спору про право.

Такі обставини свідчать про відсутність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі та унеможливлюють чинність оскаржуваного судового рішення.

Підставою для задоволення апеляційної скарги зі скасуванням ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Гольонко Маргарити Миколаївни задовольнити.

Скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків