ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 722/536/24

Провадження № 22-ц/4820/1741/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/32640/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 40488,16 грн., а також судові витрати в розмірі 3028 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631814522. За змістом угоди банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Підписавши угоду, відповідач підтвердив, що ознайомився у умовами угоди та зобов`язується її виконувати.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав, тому має прострочення зобов`язання. В добровільному порядку кредитну заборгованість не погашає. Тому позивач просив задоволити позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2024 року вказаний позов було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 798 грн. 37 коп. та судовий збір в розмірі 2378 грн. 12 коп. В решті вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставнам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Так, вказує, що задовольняючи позов суд однобічно з формальним підходом перевірив обставини справи, невірно застосував положення чинного законодавства, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову.

На думку апелянта, суд належними чином не перевірив наявність письмових доказів на які посилався позивач, при поданні позову. Так, позивач обгрунтовував свої вимоги укладеннням між сторонами угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (кредитний договір). Однак, такий документ в матеріалах справи відстуній.

При цьому, вказує, що в матеріалах справи наявна пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка теж не є кредитним договором.

Апелянт вважає розрахунок заборгованості та виписку по рахунку не належними доказами, оскільки ці документи є внутрішніми документами позивача тому не можуть бути належними доказом у справі.

Зазначає, що судом взагалі не з`ясовано коли і яким чином укладено угода, коли і яким чином здійснено акцепт.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зібрані докази вказують на те, що між АТ «Сенс Банк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, в рамках якого банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді ліміту на платіжну картку.

Разом з тим, пропозиція від 21.09.2021 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів і комісії.

Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів та комісії, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. З таким висновком суду погоджуєються і колегія суддів апеляційного суду.

Так судом встановлено, що 21.09.2021 року Акціонерне товариство «Альфа Банк» та фізична особа ОСОБА_1 підписали пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

В п. 1 пропозицій визначено : тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування кредиту «Cameleon», мета кредиту для особистих потреб; опис послуги - надання банком послуг Клієнту з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту.

Відповідно до п. 2 клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Реквізити рахунку будуть повідомлені клієнту окремо.

Згідно з п. 3 сума встановленої кредитної лінії складає 0,00 грн. Максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) складає 200000 грн.

Пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії підписано позичальником ОСОБА_1 аналогом ЕЦП у формі одноразового Ідентифікатора - 3163.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк».

30 листопада 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни щодо найменування АТ «Альфа-Банк» - змінено на АТ «Сенс Банк».

В позовній заяві позивач як на підставу позову послався на підписану 21.09.2021 року сторонами угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631814522, однак таку угоду суду позивачем надано не було.

Позивачем були надані відповідачу в користування грошові кошоти, якими останній користувався, однак повністю банку не повернув.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України), тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Звертаючись до суду з даним позовом банк на підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надав суду: копію пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії від 29 вересня 2021 року з додатками - Інформацією та контактними даними кредитодавця, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, довідку про ідентифікацію, розрахунок заборгованості за період з 21.10.2021р. по 25.01.2023 року, виписку по рахунку з кредитною карткою Visa Platinum, довідку про ідентифікацію клієнта.

Однак, вбачається, що підписана відповідачем пропозиція на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містить розміру наданого кредиту, порядок і строк повернення кредитних коштів, розміру відсотків за користування кредитних коштів, погоджених сторонами, розміру пені і штрафу за несвоєчасне повернення кредиту та інших обов`язкових умов кредитного договору.

Вказані в пропозиції розміри кредиту та процентів є лише самими пропозиціями перед укладенням кредитної угоди, в якій сторони мали безпосередньо узгодити всі умови кредитного договору.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісій, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком документи не можуть розцінюватися як кредитний договір, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що надані банком документи не можуть підтверджувати укладення кредитного договору між сторонами.

Колегія суддів погоджується також і з висновком суду про те, що відповідачу, фактично були надані банком кошти, яким останній користувався та відповідно здійснював їх погашення.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку, на карту відповідача банком були зараховані кошти, якими відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит, згідно кредитної картки типу Visa Piatinum.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 р. по справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, які належним чином досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, а також враховуючи положення чинного заокнодавства, суд вірно задоволив позов, стягнувши з відповідача отримані та не повернуті кошти.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність заборгованості, оскільки надані розрахунки заборгованості вважає документами, які підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не можуть бути правовою підставою для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача, то такі доводи слід визнати безпідставиними.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Заперечуючи проти, наданих банком письмових доказів у вигляді розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відповідач не надав суду інших розрахунків заборгованості, висновків спеціаліста, експерта, не заявив клопотань про призначення економічної експертизи, а відтак відповідно до ст. 81 ЦПК України не спростував письмові докази, надані позивачем.

Інші доводи апеляційної скаргу з приводу того, що між сторонами відсутні кредитні правовідносини суд не приймає до уваги, так як вказані обсавтини встановлені судом і позивачем в апеляційному порядку не оскаржено.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2024 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова