Справа № 139/584/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року с-ще Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань Слободянюк О.С.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Глівої С.В., звернулися до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позов мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі являються спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли у встановленому законом порядку. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок в нотаріальній конторі не мають можливості, оскільки правовстановлюючий документ на домоволодіння за життя спадкодавця не видавався, тому змушені звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просили суд визнати за кожною із них право власності на частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 05.08.2024 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було витребувано від приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Долі Т.І. належним чином завірену копію спадкової справи №150/2022, заведену щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, представник позивачів подала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, підготовче засідання просила провести у її відсутності та відсутності позивачів (а.с.92-93).

Відповідач копію ухвали від 05.08.2024 та доданих до неї матеріалів отримав, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.90).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Вартість даного будинку становить 135 836 гривень.

Факт належності будинку садибного типу спадкодавцю, його вартість та належний технічний стан підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.28-32), довідкою про проведення інвентаризації житлового будинку від 01 лютого 2023 року № 21 (а.с.27), довідкою старости Михайловецького старостинського округу Р. Яцюк від 05 липня 2024 року №11/93 (а.с.67), погосподарською книгою за 2021-2025 роки (а.с.68-73) та звітом про незалежну оцінку житлового будинку (а.с.40-60).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини 16 січня 2022 року), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Свідоцтвом про смерть матері (а.с.18), заповітом (а.с.19), свідоцтвами про своє народження та одруження (а.с.20, 21, 22, 23, 25), довідкою старости Михайловецького старостинського округу № 252 від 08 липня 2022 року (а.с.26) стверджується, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 150/2022, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , слідує, що позивачі ОСОБА_1 11.07.2022 року та ОСОБА_2 13.07.2022 року звернулися до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Долі Т.І. із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . 28.05.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку кожна на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8126 га та 0,1402 га., розташовані на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району (раніше Михайловецької сільської ради Мурованокуриловецького району) Вінницької області та на частку кожна на житловий будинок з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 .

Отже, суд вважає доведеним, що позивачі єдині спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_3 , які прийняли спадщину в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України.

Разом з тим, 28 травня 2024 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Доля Т.І. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів (а.с.34).

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянином у погосподарські книги відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад.

Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с.66) будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1969 по 1978 рік.

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Із довідки старости Михайловецького старостинського округу № 11/93 від 05 липня 2024 року (а.с.36) виданої на підставі погосподарської книги № 1 по Михайловецькому старостинському округу за 2021-2025 роки слідує, що власником будинку по АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком перебувала у користуванні ОСОБА_3 , що доводиться даними облікової карти об`єкта погосподарського обліку 2021-2025 роки (а.с.39).

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 №105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Однак, згідно довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» №21 від 01 лютого 2023 року (а.с.27) право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про що зазначено у роз`ясненнях нотаріуса (а.с.34).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 367 ЦК України, статті 1278 ЦК України та вказано, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними.

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачами слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності за кожною на частину спадкового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, після смерті ОСОБА_3 .

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачами при зверненні до суду з даним позовом було сплачено кожною судовий збір в сумі по 1211 грн 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачами не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ними судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1269 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, Могилів-Подільський район, смт Муровані Курилівці, вул. Соборна, 45.

Рішення складено 24.09.2024.

Суддя: