Справа № 710/1213/23 Провадження № 2/710/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання Шпиці О.Е.,

учасники процесу:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Різник В.П.

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвоката Кулик В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шпола цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

31.08.2023 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить: 1). Визнати рухоме майно: газову плиту «Gefest» вартістю 5000 грн; холодильник «Atlant» вартістю 7000 грн; пральну машину автомат німецького виробництва вартістю 8000 грн; люстри - 4 шт. (в прихожу, зал та дві спальні кімнати) загальною вартістю 2000 грн; кухонний набір із 7-ми предметів (стіл і 6 стільців-крісел) вартістю 8000 грн; шафу вартістю 3000 грн; диван в зал вартістю 10000 грн; диван - малютка вартістю 6000 грн; телевізор «Samsung», модель CS 29Z57HPQ, вартістю 5000 грн; DVD- програвач модель DVP-207 KM, серійний номер 08045664, вартістю 2000 грн; музичний центр вартістю 2000 грн; загальною вартістю 58000 грн - об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; 2). У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 . виданий 21.01.2014, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на: газову плиту «Gefest» вартістю 5000 грн; пральну машину автомат німецького виробництва вартістю 8000 грн; кухонний набір із 7-ми предметів (стіл і 6 стільців-крісел) вартістю 8000 грн; шафу вартістю 3000 грн; музичний центр вартістю 2000 грн; загальною вартістю 26000 грн; 3). Визнати транспортні засоби: автомобіль ВАЗ 2107, 1989 року випуску, об`єм двигуна 1500 см. куб., та скутер HONDA DIO, 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 см. куб.. - об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; 4). Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 2107, 1989 року випуску, об`єм двигуна 1500 см. куб., в розмірі 11000 грн. та вартості 1/2 частки скутера HONDA DIO, 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 см. куб., в розмірі 5500,00 грн, а всього стягнути 16 500,00 грн.

У подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги, а саме: просить визнати автомобіль «DAEWOO LANOS» об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Крім цього просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на свою користь грошову компенсацію вартості частки автомобіля «DAEWOO LANOS» в розмірі 44 911,00 грн.

Позивач ще раз збільшив позовні вимоги, та просив стягнути із відповідача грошову компенсацію вартості частки автомобіля «DAEWOO LANOS» у розмірі 64 500,00 грн.

Аргументи учасників справи

Свій позов позивач мотивує тим, що 07.08.1999 між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 12.06.2018, справа № 710/352/18, шлюб між сторонами було розірвано.

Після одруження сторони почали проживати в с. Ступичне, Катеринопільського району Черкаської області. У 2003 році сім`я переїхала проживати в м. Шпола, Черкаської області, в будинку по АДРЕСА_1 , який належить матері відповідача ОСОБА_5 . У вказаному будинку сторони проживали протягом 15 років, вели спільне господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, доглядали за будинком, робили в ньому поточні та капітальні ремонти, за спільні кошти подружжя, побудували прибудову до будинку, гараж та сарай, спільною працею та спільними коштами покращували будівельно-технічний стан будинку і господарських споруд. 19.10.2011 матір відповідача ОСОБА_5 подарувала своєму синові ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В період проживання в зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти подружжя спільною працею, сторони в 2004 році побудували гараж, в 2007 році прибудову до будинку, влітку 2011 року сарай, також знесли дерев`яну огорожу біля будинку і побудували нову на кам`яному фундаменті із металопрофілю. Під час проживання в шлюбі сторони купили автомобіль «ВАЗ -2107» 1989 року випуску, який 24.12.2002 був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , скутера «Honda Dio», 1997 року випуску, зареєстрований 01.07.2011 та автомобіль «DAEWOO LANOS». У період проживання в зареєстрованому шлюбі, сторони повністю обставили будинок меблями, купили багато побутової теїніки: телевізор «Sumsung», модель СS 29Z57HPQ, DVD програвач модель DVP -207 KM, серійний номер 08045664, комп`ютер, газову плиту «Gefest», холодильник «Atlant», пральну машину автомат німецького виробництва, пилосос, люстри -4 шт. (в прихожу, зал, та дві спальні кімнати), кухонний набір із 7- ми предметів (стіл і 6 стільців-крісел), шафу, диван в зал, диван малютка, тобто все необхідне для забезпечення комфортних умов проживання сім`ї.

З моменту реєстрації шлюбу і по день його розірвання, позивачка постійно працювала та отримувала дохід. Крім тоого, в період проживання в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, позивачкою ОСОБА_1 неодноразово бралися кредити для проведення ремонтних робіт в будинку, придбання транспортних засобів та побутової техніки.

Все спільно нажите рухоме майно знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 , в якому на теперішній час залишився проживати відповідач. Також в розпорядженні відповідача перебувають транспортні засоби, один з яких автомобіль «DAEWOO LANOS», був відчужений відповідачем без згоди позивачки. Отже, відповідач забрав все спільно нажите рухоме майно і не бажає добровільно повертати частину позивачці чи сплатити за нього грошову компенсацію, тому позивачка бажає розділити в рівних частинах спільно нажите хоча б дороговартісне рухоме майно. Загальна вартість рухомого майна, зокрема побутової техніки та меблів становить 58 000,00 грн, тому позвачка бажає отримати у власне рухоме майно на суму 26 000,00 грн, а саме: газову плиту «Gefest», вартістю 5000 грн, пральну машину автомат німецького виробництва вартістю 8000 грн, кухонний набір із 7 ми предметів (стіл і 6 стільців крісел) вартістю 8000 грн, шафу вартістю 3000 грн, музичний центр вартістю 2000 грн, а відповідачу залишити у власності рухоме майно на суму 32000,00 грн, а саме: холодильник «Atlant», вартістю 7000 грн, люстри -4 шт (в прихожу, зал, та дві спальні кімнати) загальною вартістю 2000 грн, диван в зал вартістю 10000 грн, диван малютка, вартістю 6000 грн, телевіроз «Sumsung», модель СS 29Z57HPQ , вартістю 5000 грн, DVD програвач модель DVP -207 KM, серійний номер 08045664, вартістю 2000 грн.

Спірні автомобілі «ВАЗ 2107», 1989 року випуску, та скутер «Honda Dio», 1997 року випуску, зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 та перебувають у його користуванні, тому позивачка правомірно бажає стягнення з відповідача ОСОБА_2 частини їх вартості в рахунок компетенції права на належну їй частку. Крім того, відповідачем відчужено автомобіль «DAEWOO LANOS», який належить до спільного майна подружжя, без згоди позивачки, тому з відповідача ОСОБА_6 підлягає стягненню частки його вартості, виходячи з вартості, яка встановлена на момент розгяду справи.

06.04.2023 позивачка направила письмове звернення до відповідача з приводу питання поділу спільного майна подружжя. 31.05.2023 позивачка отримала відповідь на її зверненні, в якій відповідачем зазначено, що транспортний засіб автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_4 , з відповідним державним номерним знаком НОМЕР_5 не був у листя від 06.04.2023, відповідач повідомляє, що строк звернення до суду про поділ майна, після розірвання шлюбу становить три роки і обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, шлюб було розірвано 17.07.2018.

Від представника відповідача подано відзив у якому відповідач погодився виплатити на користь позивача 16 500,00 гривень за рухоме майно автомобіль «ВАЗ 2107», 1989 року випуску, об`єм двигуна 1500 см.куб. та скутером « HONDA DIO», 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 см.куб.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач і відповідач дійсно купували у шлюбі автомобіль «ВАЗ 2107», 1989 року випуску, об`єм двигуна 1500 см. куб та скутером « HONDA DIO», 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 см.куб., а тому відповідач не заперечує виплатити позивачеві 16 500,00 грн, як частки у названому рухомому майні. У той же час оцінку майна вважає сумнівною. Інші позовні вимоги не можуть бути задоволені через відсутність та допустимих доказів та з причин не придбання таких речей. Відповідач зазначив, що позивачем не було надано будь-яких доказів, первинних документи, які б підтверджували факт придбання саме нею рухомого майна.

Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в якій міститься прохання визнати автомобіль «DAEWOO LANOS» - обєктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 , грошову компенсацію вартості частки автомобіля «DAEWOO LANOS» в розмірі 44 911,00 грн. В обґрунтування зазначено, що позивачці лише у листопаді 2022 року стало відомо від спільних із відповідчем знайомих, що відповідач відчужив автомобіль «DAEWOO LANOS» без її згоди. Оскільки цей автомобіль був придбаний сторонами в період проживання в зареєстрованому шлюбі, за сплільні кошти подружжя, тому він є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Загальна вартість автомобіля становить 89 822, грн, вартість частки становить 44 911,00 грн.

Представником відповідача було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог у справі. В обґрунтування зазначив, що не надано будь-яких доказів, первинних документів про придбання саме ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 за час шлюбних стосунків таких рухомих речей, як автомобіль «DAEWOO LANOS». Тому не має підстав визнавати його об`єктом спільної сумісної власності.

Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в якій міститься прохання стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля «DAEWOO LANOS», 2008 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 , повна маса 1595, об`єм двигуна 1498 куб.см., в розмірі 64 500,00 грн. У решті позовних вимог від 02.11.2023 залишити без змін. В обґрунтування зазначено, що на момент подання заяви про збільшення позовних вимог, вартість автомобіля позову «DAEWOO LANOS», була визначена самостійно позивачкою, виходячи із середньої ринкової вартості подібних транспортних засобів в розмірі 89 822,00 грн. Отримавши інформацію від ТСЦ МВС №7143 про технічні характеристики авомтобіля «DAEWOO LANOS», позивачкою було замовлено проведення оцінки подібного за своїми технічними харктеристиками тарснпортного засобу, оскільки автомобіль «DAEWOO LANOS», був відчуженим відповідачем у 2018 році. Оскільки відповідно до звіту про оцінку колісного траснпортного засобу, вартість автомобіля становить 129 000,00 грн, відповідно вартість частки становить 64 500,00 грн.

Представником відповідача було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог у справі в якій міститься прохання відмовити у задоволення заяви про збільшення позовних вимог від 02.11.2023, 05.02.2024 у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що не надано будь-яких доказів, первинних документів про придбання саме ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 за час шлюбних стосунків таких рухомих речей, як автомобіль «DAEWOO LANOS». Тому не має підстав та необхідності стягувати грошову компенсацію. Відповідач повідомляє, що станом на 19.02.2024 немає у своєму розпорядженні будь-яких належних та допустимих доказів придбання у шлюбі з позивачем автомобіля «DAEWOO LANOS».

Представником відповідача була подана заява про застосування строку позовної давності, у якій міститься прохання застосувати позовну давність до позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на автомобіль та стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_8 , повна маса -1595, об`єм двигуна 1498 куб.см. в розмірі 64500,00 грн, що виникли ще весною 2018 року та відмовити у їх задоволенні повністю. В обґрунтування зазначено, що свідок ОСОБА_7 , у судовому засідання повідомила суд про те, що позивач знала про продаж відповідачем автомобіля ще весною 2018 року. Тобто позивач мала можливість звернутися до суду із позовною заявою про визнання прав власності на автомобіль та стягнення грошової компенсації з відповідача у строк три роки, а із позовом про визнання прав власності на автомобіль та стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля в розмірі 64 500,00 грн звернулася до суду лише в лютому 2024, тобто більше ніж через п`ять років. У зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 08.09.2023, було відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11.12.2023, було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від територіального сервісного центру МВС №7143 (адреса: вул. Б. Хмельницького, 15/1 м. Звенигородка, Звенигородський район, Черкаська області, 20202) інформацію про автомобіль «DAEWOO LANOS», 2008 року випуску, який 22.10.2008 був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 10.04.2024 було закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивачка і її представник з`явилися та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач і його представник до суду з`явилися і просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 27.03.2018 серія НОМЕР_9 виданого повторно Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, підтверджується факт реєстрації 07.08.1999 року шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , про що складено відповідний актовий запис №72. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінилося на « ОСОБА_6 ». (а.с. 18 том.1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_10 від 04.07.2000 виданого виконавчим комітетом Ступичної сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, підтверджується факт народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №3 від 04.07.2000. Батьками записані ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . (а.с. 19 том.1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_11 від 11.10.2011 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, підтверджується факт народження ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що, в книзі реєстрації народжень 11.10.2011 зроблено відповідний запис №150. Батьками записані ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . (а.с. 20 том.1).

Відповідно до копії рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12.06.2018 року, справа № 710/352/18, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , який був зареєстрований 07.08.1999 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №72. (а.с. 21-23 том.1).

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , із 26.08.2003, а ОСОБА_10 із 30.09.2003 зареєстровані за цією адресою. (а.с.24-27 том.1).

Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 19.10.2011, який посвідчений ОСОБА_11 приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області, зареєстровано в реєстрі за № 707, ОСОБА_5 , (дарувальник) зобов`язується передати, а ОСОБА_2 (обдарований) зобов`язується прийняти безоплатно в дар належній дарувальнику на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.28-29 том.1).

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , Інвентарна справа №5846, реєстровий номер 30-5821, виготовленого Черкаським об`єднаним бюро технічної інвентаризації станом на 23.08.2011 підтверджується наявність житлового будинку та господарських будівель. (а.с.30-36 том.1).

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_12 дата заповнення 06.01.1997 року, яка належить ОСОБА_1 підтверджується трудовий стаж позивачки із 1997 по 2021 року. (а.с.37-41 том.1).

Відповідно до копії гарантійного талону наданого магазином побутової техніки « ОСОБА_12 » від 11.02.2008 підтверджується гарантія на телевізор моделі СS29Z57HP2. (а.с.42 том.1).

Відповідно до копії гарантійного талону №281378 серія КВ8 від 17.12.2008, наданого фірмою дилером «Території Мрій», підтверджується гарантія на ДВД програвач, модель DVP -207KM, серійний номер 08045664. (а.с.43-44 том.1).

Згідно копії довідки про операції за кредитом вих. № 58 від 17.05.2021, яка надана «Райффайзен Банк Аваль» підтверджується проведення операцій за період з 11.01.2006 по 13.05.2021 згідно кредитного договору № 354411/0587/0003-6 від 11.01.2006. (а.с.45 том.1).

Відповідно до особової картки позичальника наданої Кредитною спілкою «Добробут», підтверджується факт повернення 09.06.2017 року ОСОБА_1 кредиту з нарахованими відсотками за договором №729 від 04.08.2016. (а.с.46 том.1).

Відповідно до особової картки позичальника наданої Кредитною спілкою «Добробут», підтверджується факт повернення 07.03.2018 року ОСОБА_1 кредиту з нарахованими відсотками за договором ДНП -509 від 09.06.2017. (а.с.47 том.1).

Відповідно до особової картки позичальника наданої Кредитною спілкою «Добробут», підтверджується факт повернення 30.07.2019 року ОСОБА_1 кредиту з нарахованими відсотками за договором ДНП -157 від 07.03.2018. (а.с.48 том.1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів вих. № 31/23/43-49 від 17.02.2023 наявна інформація за критеріями пошуку в реєстрі: ОСОБА_2 , 11.03.1976, актуальні відомості 17.02.2023. Результати пошуку в Єдиному державному реєстрі МВС: марка, модель ВАЗ 2107; рік випуску 1989; дата державної реєстрації за особою 24.12.2002; об`єм двигуна 1500,00 см.куб; марка, модель «HONDA DIO», рік випуску 1997, дата державної реєстрації за особою 01.07.2011, об`єм двигуна 49 см.куб.; марка, модель ЗАЗ VIDA, рік випуску 2013, дата державної реєстрації за особою 13.04.2022, об`єм двигуна -1497. (а.с.54 том.1).

Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, дата оцінки 03.07.2023, надана ТОВ «Земельну бюро «Хрещатик». Назва об`єкта оцінки -автомобіль «ВАЗ -2107», дата випуску 1989 рік, величина вартості автомобіля отримана в результаті оцінки грн з ПДВ 22 000,00 гривень. (а.с.55-56 том.1).

Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, дата оцінки 03.07.2023, надана ТОВ «Земельну бюро «Хрещатик». Назва об`єкта оцінки скутер ««HONDA DIO», дата випуску 1997 рік, величина вартості автомобіля отримана в результаті оцінки грн з ПДВ 11 000,00 гривень. (а.с.57-58 том.1).

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 03.07.2023 наданого ТОВ «Земельне Бюро Хрещатик», підтверджується факт прийняття від ОСОБА_1 2000,00 ( дві тисячі гривень). Підстава оцінка автомобіля, скутера. (а.с.59 том.1).

Листом від 06.04. 2023 ОСОБА_10 звернулася до ОСОБА_2 із проханням добровільно вирішити питання щодо поділу спільного сумісного рухомого майна та сплати на її користь компенсації за відчужений автомобіль «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_4 . (а.с. 60-62 том.1).

Листом 30.05.2023 ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_1 , що транспортний засіб «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_4 , не був у його власності, щодо інших питань «спільної сумісної власності», строк звернення до суду про поділ майна, після розірвання шлюбу становить три роки. Шлюб розірвано 17.07.2018. (а.с.63-64 том.1).

Відповідно до копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №001079 від 15.02.2019 ОСОБА_14 має право на заняття адвокатською діяльністю. (а.с.65 том.1).

Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.11.2022 №150, адвокат Різник Вікторія Павлівна, зобов`язується надавати клієнту ОСОБА_1 , правничу (правову) допомогу у Шполянському районному суді Черкаської області, Черкаському апеляційному суді, Верховному Суді, інших державних органах та органах місцевого самоврядування, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах згідно даного договору. Адвокат надає правову допомогу у вигляді: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта; надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, клопотань, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, представництво інтересів Клієнта у судах, а також в інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами. Сума гонорару встановлюється згідно додаткової угоди. (а.с.66-69 том.1).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 29.08.2023 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022 укладеної між адвокатом Різник В.П. та ОСОБА_1 , сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання правничої (правової) допомоги становить, зокрема: за складання та подання до суду позовної заяви 4000 (чотири тисячі) грн, 00 коп, за збір доказів (подання адвокатських запитів) 500 (п`ятсот) грн 00 коп, за підготовку клопотання про витребування доказів 1000,00 (одна тисяча ) грн, 00 коп, за представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях 1000 (одна тисяча) грн, 00 коп. за один судодень. Оплата послуг Адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. (а.с. 70 том.1).

Відповідно до прибуткового касового ордера №б/н від 31.08.2023 року адвокат Різник В.П. прийняла від ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правничої допомоги №150 від 28.11.2022 п`ять тисяч п`ятсот гривень, 00 копійок. (а.с.70а том.1).

Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022, який підписаний 31.08.2023 року між адвокатом Різник Вікторією Павлівною та «Клієнтом» Кравченко Лесею Петрівною, підписали цей акт про наступне: Адвокат у відповідності до умов Договору про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022 року, передає роботу, виконану в обсязі, визначеному в таблиці, Клієнт приймає та оплачує її в порядку, визначеному умовами Договору та Додаткової угоди №1 від 29.08.2023, а Адвокат приймає таку оплату в готівковій формі. Підписанням цього Акту сторони підтверджують, що Адвокатом були надані, а Клієнтом прийняті та оплачені наступні юридичні послуги: складання та подання до суду позовної заяви 4 години, вартість однієї години 1000,00 грн, всього - 4000 (чотири тисячі грн), збір доказів для підготовки позову до суду -0,5 годин; вартість однієї години 1000 (одна тисяча гривень) всього 500 (п`ятсот грн). Підготовка клопотання про витребування доказів , вартість однієї години 1000,00 грн, всього 1000,00 (одна тисяча гривень). (а.с.71-72 том.1).

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія СА №1063214 від 31.08.2023 адвокат Різник Вікторія Павлівна на підставі договору про надання правової допомоги №150 від 28.11.2022 року представляє інтереси ОСОБА_1 у Шполянському районному суді Черкаської області. (а.с. 73 том.1).

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія СВ №1065703 від 30.09.2023, адвокат Кулик Віталій Борисович на підставі договору про надання правової допомоги №16/09-01/23 від 25.09.2023 представляє інтереси ОСОБА_2 у Шполянському районному суді Черкаської області. (а.с. 94 том.1).

Відповідно до копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000572 від 28.12.2018 ОСОБА_15 має право на заняття адвокатською діяльністю. (а.с.94 зворот том.1).

Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25.09.2023 №16/09-01/23, адвокатське бюро «Кулик і Альянс Партнерів» (адвокат), зобов`язується надавати клієнту ОСОБА_2 , правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта. Адвоката зобов`язується представляти права і законні інтереси Клієнта в тому числі судах України загальної юрисдикції. Предметом договору є надання адвокатом, помічником адвоката усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та встановлення порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів в межах справи № 710/1213/23. Клієнт зобов`язується сплатити гонорар Адвокату у розмірі та в строк, погоджені між ними. Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього Договору. (а.с.111 том.1).

Відповідно до копії листа від 31.10.2023 №31/23/43-434 наданого Територіальний сервісний центр МВС №7143, згідно Єдиного державного реєстру ТЗ МВС за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 були зареєстровані 2 автомобілі «DAEWOO LANOS». 1. автомобіль «DAEWOO LANOS», 2008 року випуску зареєстрований 26.06.2021 та 01.06.2022 знятий з обліку в зв`язку з вибраковкою. 2. автомобіль «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, зареєстрований 22.10.2008 року та 26.04.2018 перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу укладеним в ТСЦ. (а.с. 180-181 том.1).

На виконання ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 11.12.2023, Територіальний сервісний центр МВС №7143 від 27.12.2023 №31/23/43-544 надало відповідь у формі листа, у якому зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру ТЗ МВС автомобіль «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_8 , повна маса -1595, об`єм двигуна -1498 куб.см. був зареєстрований 22.10.2008 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на підставі довідки-рахунку ДДР № 520862 виданої 20.10.2008 року «Черкаси АВТО». (а.с.205 том.1).

Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, дата оцінки 16.01.2024, надана ТОВ «Земельну бюро «Хрещатик». Назва об`єкта оцінки «DAEWOO LANOS», загальний легковий пасажирський-В, 2008 рік випуску, колір синій, величина вартості автомобіля отримана в результаті оцінки грн з ПДВ 129 000,00 гривень. (а.с.220-232 том.1).

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 22.01.2024 наданого ТОВ «Земельне Бюро Хрещатик», підтверджується факт прийняття від ОСОБА_1 1000,00 ( одну тисячу гривень). Підстава оцінка «Део ланос». (а.с.234 том.1).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як регламентує ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Частино 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрвану шлюбі починаючи із 07.08. 1999 року. Шлюб був розірваний 12.06.2018 за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області у справі № 710/352/18, яке набрало законної сили 17.07.2018. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Із 30.09.2003 по 21.10.2022 ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.150 том.1). За цією адресою, із 26.08.2003 року зареєстрований також і ОСОБА_2 . Житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адерсою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі договору дарування житлового будинку від 11.10.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 707. Договір посвідчений ОСОБА_11 приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області. За ОСОБА_2 було зареєстровано 24.12.2002, право власності на автомобіль марки «ВАЗ -2107», об`єм двигуна -1500 см.куб., також, 01.07.2011 було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «HONDA DIO», 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 куб. см.

Відповідно до ч.2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦК Українинеподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Тобто транспортний засіб є неподільною річчю.

Відповідач у своєму відзиві погодився виплатити на користь позивача 16 500,00 гривень за частки в рухомому майні, а саме автомобілі «ВАЗ 2107», 1989 року випуску, і скутері «HONDA DIO», 1997 року випуску. Тобто фактично визнав частково позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, згадані транспортні засоби є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані під час перебування сторін спору у зареєстрованому шлюбі.

Оскільки права подружжя є рівними вимоги позивача про визнання цих транспортних засобів об`єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя, а також стягнення грошової компенсації за частину цього рухомого майна потрібно задовольнити.

Щодо транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_8 , повна маса -1595, об`єм двигуна -1498 куб.см. який був зареєстрований 22.10.2008 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на підставі довідки-рахунку ДДР № 520862 виданої 20.10.2008 року «Черкаси АВТО», суд зазначає, що цей транспортний засіб також набуто відповідачем у період перебування у зареєстровану шлюбі.

Відповідач заперечує факт перебування у його власності згаданого транспортного засобу, а лист, який був наданий ТСЦ МВС №7143 від 27.12.2023 за номер вихідним 31/23/43-544 вважає неналежним доказом набуття права власності на транспортний засіб.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згаданий лист ТСЦ МВС №7143 від 27.12.2023 був наданий суду на виконання ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 11.12.2023.

Суд розцінює позицію відповідача, як обраний ним способом захисту.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників та належних користувачів ведеться Єдиний державний реєстр транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Інформація на ухвалу суду була надана Територіальним сервісним центром МВС №7143 згідно інформація яка була отримана із Єдиного державного реєстру ТЗ МВС, тому у суду не має підстав сумніватися у її достовірності. У той час відповідач не надав жодних доказів на спростування цієї інформації. У відзиві від 22.11.2023 на заяву про збільшення позовних вимог у справі, представник відповідача зазначав, що станом на 22.11.2023 не має у своєму розпорядженні будь-яких належних та допустимих доказів придбання у шлюбі з позивачем автомобіля «DAEWOO LANOS». Адвокат відповідача - ОСОБА_15 звернувся з відповідними адвокатськими запитами для отримання належних допустимих доказів з цього приводу до третіх осіб, але не отримав відповіді на них. За отримання відповідних документів про придбання автомобіля та витрати коштів виручених від продажу такого автомобіля докази будуть надані суду та стороні у найкоротші процесуальні строки.

Доказів звернення з адвокатськими запитами матеріали справи не містять.

В той же час відповідач зазначає у своєму відзиві, що якщо навіть автомобіль «DAEWOO LANOS» і був проданий першим, то всі кошти були витрачені на сімейні цілі і про це позивач знав, що може бути встановлено у судовому засіданні.

З наведеного вбачається суперечлива позиція відповідача, яка ґрунтується на невизнанні наявності спірного майна з одного боку, та фактично визнання наявності такого майна, кошти від реалізації якого було витрачено на користь сім`ї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Подібні висновки містяться у Постановах Верховного Суду у справі № 205/8012/16-ц від 12.06.2019, справі №335/331/18 від 26.03.2020.

Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) також зазначив, що законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Подібна позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі № 495/6578/17 від 29.07.2022.

Сутність презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, полягає в тому, що на певний об`єкт поширюється правовий режим спільного сумісного майна, що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу. Проте за наявності спору така презумпція може бути спростована, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на заінтересовану особу, яка її оспорює. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18.03.2024 року у справі № 742/3129/21. подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі № 756/11904/19 від 29.05.2024.

Отже автомобіль «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_8 , повна маса -1595, об`єм двигуна -1498 куб.см. який був зареєстрований 22.10.2008 року за ОСОБА_2 , був набутий подружжя у власність у період перебування у зареєстрованому шлюбі.

Не користування колишнім подружжям майном, яке було набуто у шлюбі, після його розірвання не позбавляє його/її права власності на це майно. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 756/5792/23 від 19.07.2024.

Згаданий транспортний засіб був перереєстрований 26.04.2018 року на нового власника за договором купівлі-продажу укладеним в ТСЦ, що підтверджується інформацією наданою ТСЦ МВС №7143 від 31.10.2023 №31/23/43-434. (а.с. 180-181 том.1).

Тобто відповідач відчужив транспортний засіб перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб був розірваний рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 12.06.2018 у справі № 710/352/18, яке набрало законної сили 17.07.2018.

Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний транспортний засіб був, до моменту його відчуження, особистою приватною власністю відповідача.

Суд вважає доведеним той факт, що транспортний засіб «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_8 є спільною сумісною власність подружжя, оскільки протилежне не було доведено відповідачем, тобто не спростовано презумпцію спільності майна колишнього подружжя.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі. Такий висновок міститься у понові Верховного Суду у справі №127/7029/15-ц від 03.10.2018

Оскільки спірний автомобіль був проданий у період перебування сторін у шлюбі, доказів того, що кошти від продажу спірного автомобіля були використані не в інтересах сім`ї, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні цього не було доведено, відповідно у задоволенні позовних вимог щодо спірного автомобіля потрібно відмовити.

Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі № 369/7426/21 від 12.08.2024.

Позовна вимога про визнання автомобіля «DAEWOO LANOS» об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , також не може бути задоволеною, оскільки констатація цієї обставини, як позовної вимоги не є належним способом захисту, а підстави для поділу майна ( у зв`язку із неспростуванням презумції спільності майна) у цій справі відсутні. Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі № 755/12204/18 від 05.01.2024.

Щодо наслідків спливу позовної давності суд зазначає, що відповідно до ст. 72 СК України Позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК Уркаїни позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Розглянувши заяву про застосування строку позовної давності суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15 сформульовано висновок про те, що вирішуючи питання перебігу позовної давності за вимогами про поділ спільного майна подружжя, суди мають врахувати, що при визначенні початку перебігу позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Позивач зазначає у своєму позові, що довідалася про порушення свого права на спільне рухоме майно автомобіль «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, отримавши від відповідача лист від 30.05.2023.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , надала покази про те, що працювала разом із позивачкою на заводі, крім того свідок проживає неподалік від позивачки. Також свідок неодноразово (раз у дві неділі) бувала у будинку позивачки. В той же час вона не була присутня у момент коли подружжя привозило майно до будинку. Свідок повідомила, що подружжя користувалося автомобілем марки «Ланос», темно -синього кольору, який був придбаний у кредит. Період користування і придбання цього автомобіля свідок не пам`ятає. Цей автомобіль був у аварії, коли саме трапилася аварія свідок не пам`ятає. Після аварії автомобіль був проданий, приблизно у 2018 році. Свідок також чула, перебуваючи у своєму подвір`ї, як відповідач повідомляв позивачці про продаж згаданого автомобіля, точної дати не пам`ятає, оскільки з того часу минуло більше 6 років. Також свідок бачила, як одного вечора позивачка виносила з будинку де проживала, якісь речі та завантажувала до автомобіля із служби таксі. Які саме речі, вона виносила, свідок не бачила. Після розірвання шлюбу, між позивачем та відповідачем, ранньої весни 2019 року, свідок бачила як позивачка, у подвір`ї спалювала якісь речі.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що з цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною у застосуванні. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю заяви сторони про це. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду справа № 757/41194/15-ц 20 лютого 2019 року. Подібний висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі № 509/3589/16-ц від 21.10.2020.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 678/162/15-ц від 10 квітня 2019 року.

Згідно абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та чи є позов обґрунтованим. Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Одночасно судом не може бути відмовлено у задоволенні позову і за недоведеністю, і з підстав пропуску позовної давності. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 337/2722/17 від 20 березня 2019 року.

Враховуючи покази свідка, суд критично оцінює твердження позивача про те, що вона дізналася про порушення свого права щодо відчуженого автомобіля лише після отримання листа від 30.05.2023 від відповідача.

В той же час суд не застосовує позовну давність до позовної вимоги про визнання прав власності на автомобіль та стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, щодо автомобіля «DAEWOO LANOS» 2008 року випуску, оскільки в цій частині суд відмовив у задоволені позову, тому, що позовну вимогу не було доведено.

Що стосується іншого рухомого майна на яке просить визнати право спільної сумісної власності колишнього подружжя позивачка, а саме: газову плиту «Gefest» вартістю 5000 грн; холодильник «Atlant» вартістю 7000 грн; пральну машину автомат німецького виробництва вартістю 8000 грн; люстри - 4 шт. (в прихожу, зал та дві спальні кімнати) загальною вартістю 2000 грн; кухонний набір із 7-ми предметів (стіл і 6 стільців-крісел) вартістю 8000 грн; шафу вартістю 3000 грн; диван в зал вартістю 10000 грн; диван - малютка вартістю 6000 грн; телевізор «Samsung», модель CS 29Z57HPQ, вартістю 5000 грн; DVD- програвач модель DVP-207 KM, серійний номер 08045664, вартістю 2000 грн; музичний центр вартістю 2000 грн;, загальною вартістю -58 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надала покази про те, що наразі проживає разом із мамою. До розірвання шлюбу між батьками, свідок проживала однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок, в якому вони на той час проживали, був облаштований всім необхідним для проживання. На думку свідка, все що було в будинку придбано батьками. Після розлучення батьків свідок разом з мамою переїхала до іншого будинку, при цьому взяли із собою три табуретки плетені, стіл письмовий і ліжко, наразі ці речі в хорошому стані. Вся інші мебель залишилася у будинку. Зокрема у будинку залишилося два телевізори, диван « ОСОБА_16 », тумби з кухні, плита, холодильник, стіл стільці плетені. Коли батьки проживали в шлюбу то у них були автомобілі і мотоцикли. Свідку відомо лише марку автомобіля «Ланос» який був синього кольору, назви інших марок транспортних засобів їй не відомо. На той час свідку було 6-7 років. Інформацію про належність майна батькам, свідку відомо зі слів батьків. Після розірвання шлюбу свідок спілкувалася із своїм батьком, приїздила до нього. Свідок зазначила, що після розірвання шлюбу у батька був автомобіль «Ланос». Свідку не відомо, які речі наразі залишилися у колишньому будинку де вони проживали разом.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні надала покази про те, що була у будинку сторін часто, оскільки потрібно було доглядати внука і внучку. Свідок давала сім`ї деяку мебель: ліжко, шафу, та стіл. Позивачка забрала з будинку лише ліжко стіл і три табуретки. На той час у прихожій кімнаті були: диван, телевізор, тумбочка і музикальний центр. У кімнаті: стінка, диван « ОСОБА_16 », тумбочка і стільці. У спальні була шафа, і комод. У другій кімнаті залишилося ліжко, стіл. Також у будинку залишилася пральна машина, холодильник з морозильною камерою, кухня дерев`яна, плита газова, та стара плита, яка була у літній кухні, плетений стіл із кріслами, двоє дверей. Шафа, яку дала свідок, не повернуто. Також свідок зазначила, що за дитячі кошти, які отримала позивачка, відповідач утеплив будинок. Будівельні роботи із будівництва гаража, добудови літньої кухні, будівництва паркану, сторони робили за спільні кошти. Деякий будівельний матеріал надавала свідок. У період шлюбу у сторін були транспортні засоби: марки «Москвич» або «Жигулі», «Ланос». Крім цього був ще і скутер. Після розлучення автомобіль «Ланос» ще був у відповідача, свідок бачила, як відповідач ним їздив. Транспортні засоби купувалися разом. Автомобіль «Ланос» був придбаний в автосалоні. Із усього майна, яке було у колишнього подружжя свідку повернуто, стола і ліжко, проте не повернуто шафу. Решта рухомого майна це спільне майно подружжя. На шафу у свідка жодних документів не було. Жодних документів на рухомі речі не залишилося. На транспортні засоби у свідка також відсутні будь-які документи. Свідок вважає, що транспортні засоби купувалися сторонами у період шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка змогла забрати із рухомих речей: ліжко, стіл, і три табуретки. Позивачці не було куди брати речі, оскільки вона переїхала на орендовану квартиру. Відповідач після розірвання шлюбу ще користувався автомобілем « ОСОБА_18 », оскільки приїздив ним щоб зустрітися із дитиною. Інформацію про належність транспортного засобу на праві власності свідку відомо зі слів позивача та відповідача. Характеристик рухомого майна (марка, колір, рік виробництва, матеріал, розміри тощо) свідок назвати не може. Свідок була присутня у той момент коли позивачка забирала з будинку ліжко, стіл і стільці, які були перевезені автомобілем мікроавтобусом. Кому належить цей транспортний засіб свідку невідомо.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №753/1902/21 від 08.05.2023. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Щодо встановлення загального обсягу рухомого майна, що підлягає поділу, суд зазначає наступне. Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження переліку рухомого майна була надано кілька гарантійних талонів на побутову техніку (а.с.42-44 том.1).

Водночас, відповідач заперечує щодо навності рухомого майна запропонованого позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду належних та допустих доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність вказаного ним рухомого майна, його місце знаходження. Жодних експертних висновків, щодо вартості переліченого майна не надано, клопотань щодо призначення судових експертиз для визначення дійсної вартості майна не заявлялося. Показами свідків не може бути підтверджено належність майна на праві власності будь-кому із подружжя, а також вартість такого майна. Оскільки неможливо визначити перелік всього рухомого майна, яке має бути поділене між сторонами, а також визначити його вартість, неможливо встановити індивідуальні властивості цих речей,тому у цій частині позовна вимога ОСОБА_1 не може бути задоволена, через недоведеність позовної вимоги.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, аргументи представника відповідача, оцінивши докази, надані сторонами, суд уважає, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач частково визнав позовні вимоги.

Позивачкою було сплачено 1073,60 грн судового збору. Оскільки позов було задоволено частково, суд стягує із відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 82,77 (вісімдесят дві гривні 77 копійок)

Повернути позивачці із державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 82,77 (вісімдесят дві гривні 77 копійок).

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі № 671/1957/20 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження надання юридичних послуг позивачем було надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №001079 від 15.02.2019; копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.11.2022 №150, копію додаткової угоди №1 від 29.08.2023 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022; прибутково касовий ордер №б/н від 31.08.2023 року; акт виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022, який підписаний 31.08.2023 року ; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги; копію додаткової угоди №2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022, копію акта виконаних робіт за Договором про надання правничої (правової) допомоги №150 від 28.11.2022 від 09.08.2024 (а.с. 110-111 том.2), детальний опис робіт, виконаних адвокатом (а.с. 112 том.2), квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 09.08.2024 (а.с. 115).

Відповідно до наданих документів, загальна вартість витрат на правову допомогу становить станом на 09.08.2024 15 000,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2313,00 (дві тисячі триста тринадцять).

Керуючись ст.133, 137, 179, 181, 183, 267, 328, 334, 364, 365, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61, 69-71, 72, 74 СК України, ст.ст. 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати транспортні засоби: автомобіль ВАЗ 2107, 1989 року випуску, об`єм двигуна 1500 см. куб., та скутер HONDA DIO, 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 см. куб. - об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , грошову компенсацію вартості частки автомобіля ВАЗ 2107, 1989 року випуску, об`єм двигуна 1500 см. куб., в розмірі 11000 грн, та вартості частки скутера HONDA DIO, 1997 року випуску, об`єм двигуна 49 см. куб., в розмірі 5500,00 грн, а всього стягнути 16 500,00 (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , інші відомості про особу суду невідомі, судовий збір у розмірі 82,77 (вісімдесят дві гривні 77 копійок).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , інші відомості про особу суду невідомі, із державного бюджету суму сплаченого судового збору у розмірі 82,77 (вісімдесят дві гривні 77 копійок) від суми 1073,60 ( однієї тисячі сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , інші відомості про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , інші відомості про особу суду невідомі, витрати на правову допомогу у розмірі 2313,00 (дві тисячі триста тринадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь

(повний текст рішення складено 23.09.2024)