ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18520/23

Провадження № 22-ц/4820/1635/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: позивача, його представника, представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18520/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 про встановлення факту нецільового використання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд,

в с т а н о в и в :

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким встановити факт нецільового використання ОСОБА_2 аліментів та зобов`язати останню протягом 1 місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили внести 100 % аліментів , сплачених ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 за період з 01.10.2020р. по 20.10.2022р. та використаних ОСОБА_2 не за цільовим призначенням, на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України; у разі невнесення відповідачкою аліментів, використаних не за цільовим призначення, протягом одного місяця з моменту набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, стягнути з ОСОБА_2 аліменти, сплачені ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 за період з 01.10.2020р. по 20.10.2022р. та використаних ОСОБА_2 не за цільовим призначенням, на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначав, що 07 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладен шлюб. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2014 у справі № 686/22245/13-ц шлюб розірвано.

Перший час після розірвання шлюбу син проживав з матір`ю - відповідачкою. В той час, на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2014 року з нього на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2014 року.

З 1 жовтня 2020 року ОСОБА_5 став проживати разом із ним, батьком. Позивач самостійно дійснює виховання сина, його утримання, забезпечує всі його витрати та потреби.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2022 року у справі № 686/4329/22 було припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , починаючи з 21 лютого 2014 року. Стягнено із ОСОБА_2 на користь безпідставно отримані як аліменти грошові кошти в розмірі 61785 грн 63 коп. за період з 1 жовтня 2020 року по 31 січня 2022 року.

Однак, ОСОБА_2 не погодилася із вказаним рішення, оскаржила його. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року у справі № 686/4329/22 її апеляційну скаргу було задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року в частині стягнення безпідставно отриманих аліментних платежів скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові.

Позивач звертав увагу, що постановою Хмельницького апеляційного суду було встановлено, що з 1 жовтня 2020 року малолітній ОСОБА_5 проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні. Водночас із ньього на користь матері дитини, продовжують стягуватися аліменти на підставі судового рішення. Факт проживання сина з батьком визнавався і відповідачкою.

При цьому, ОСОБА_2 пояснювала, що кошти, які сплачуються в рахунок аліментів перебувають на її картковому рахунку, вона ними не користується.

Не погоджують із такими обставинами, ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду із вказаним позовом. Однак, вказував, що з метою досудового врегулювання спору, звернувся до ОСОБА_2 листом з проханням надати письмове підтвердження цільового витрачання грошових коштів на сина із долученням доказів. Однак, остання на вказаний лист відповіді не надала, а сплачені аліменти залишаються неповернуті.

Окрім того, ОСОБА_2 ухилилась від інспекційного відвідування органу опіки та піклування, що позбавило Службу у справах дітей Хмельницької міської ради скласти висновок щодо цільового витрачання аліментів на дитину, одночасно підтвердивши, що такі кошти не були спрямовані у відповідний період на потреби дитини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується із висновком суду про не надання належних доказів на підтвердження підстав для встановлення нецільового використання аліментів відповідачкою. Вказує, що до такого висновку суд прийшов невірно, дав неправильну оцінку поясненням учасників та наданим письмовим доказам. Також вважає, що суд не враховував судову практику, яка вказує, що батьками мають вчиняти дії як для якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Вважає, що саме дитина - ОСОБА_5 , фактично, є власником коштів, тому розпорядження коштами не на користь дитини суперечить правам дитини та нормам чинного законодавства.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішенню суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2007 року по травень 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2014 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2014 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2022 року у справі № 686/4329/22, залишено в силі в цій частині постановою Хмельницького апеляційного суду 23 лютого 2023 року у справі № 686/4329/22, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

При цьому, постановою Хмельницького апеляційного суду 23 лютого 2023 року у справі № 686/4329/22 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2022 року у справі № 686/4329/22 в частині стягнення безпідставно отриманих аліментних платежів у сумі 61785 грн. скасовано, у позові ОСОБА_1 в цій частині відмовлено з тих підстав, що аліменти сплачувались згідно рішення суду, а тому не можуть бути стягнути н як безпідставно набуті згідно ст.. 1212 ЦК України, тобто фактично відмовлено з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права. .

Цими ж судовими рішеннями встановлено, що з 1 жовтня 2020 року син сторін ОСОБА_5 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який здійснює його виховання та утримання. Водночас із ОСОБА_1 на користь матері дитини, ОСОБА_2 , продовжують стягуватися аліменти на підставі судового рішення.

При цьому, протягом періоду з 01.10.2020 року по 20.10.2022 року з позивача на користь відповідачки продовжувались сплачуватись аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , що в сукупному розмірі, як вбачається із Звіту про здійснення відрахування та виплати ГУНП в Хмельницькій області за вказаний період, склали 97159,13 грн.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 2-6 Порядку, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника.

Із заяви Органу опіки і піклування ХМР від 05.06.2024 року вбачається, що інспекційне відвідування щодо перевірки цільового витрачання аліментів на дитину у справі, що розглядається не проводилося та висновок не складався у зв`язку із відсутністю дитини за адресою проживання матері. Крім того з цього ж листа вбачається, що сама ОСОБА_2 в поясненнях органу опіки і піклування вказала, що дитина проживає з батьком за його адресою.

Таким чином в даному випадку орган опіки і піклування в силу об`єктивних причин. а саме проживання дитини з батьком, не міг надати висновок щодо цільового витрачанням аліментів ОСОБА_2 відповідно Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок).

Крім того сама ОСОБА_2 в письмових поясненнях суду вказала, що з того моменту як син проживає з позивачем, кошти. які позивач сплачував їй в рахунок погашення аліментів, перебувають на її особовому рахунку, коштами вона не користується за виключенням грошової суми в розмірі 10227,52 грн., які нею були витрачені на придбання сину речей та оплату додаткових освітніх послуг сину.

За змістом вимог ст. 186 СК України в разі виникнення спору з приводу нецільового використання аліментів факт нецільового використання коштів має бути встановлений під час розгляду справи при застосуванні ч. 2 ст. 186 СК України та не потребує встановлення судом в резолютивній частині рішення.

З врахуванням обставин справи та норм ч. 2 ст. 186 СК України колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді встановлення факту нецільового використання коштів є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки задоволення такої вимог не може призвести і не призведе до захисту або відновлення порушеного права стягувача аліментів.

Належним способом захисту порушеного права є заявлення вимог відповідно ч. 2 ст. 186 СК України.

Дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що відмова в позові щодо зобов`язання ОСОБА_2 внести 100 % аліментів, сплачених ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 за період з 01.10.2020р. по 20.10.2022р. та використаних не за цільовим призначенням, на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, за недоведеністю позовних вимог, а саме недоведеністю використання відповідачем аліментів не за цільовим призначенням є необґрунтованою.

Використання відповідачем аліментів не за цільовим призначенням підтверджується самою ОСОБА_2 в письмових поясненнях суду першої інстанції, в яких вона вказала, що з того моменту як син проживає з позивачем, кошти, які позивач сплачував їй в рахунок погашення аліментів перебувають на її особовому рахунку, коштами вона не користується за виключенням грошової суми в розмірі 10227,52 грн., які нею були витрачені на придбання сину речей та оплату додаткових освітніх послуг сину. Аналогічні пояснення суду надала і представник ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачем доведено нецільове використання аліментів ОСОБА_2 , сплачених ОСОБА_1 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 за період з 01.10.2020 року по 20.10.2022 року в сумі 86931,61 грн. (97159-10227,52), а тому на підставі ч. 2 ст. 186 Сімейного кодексу України позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та зобов`язати ОСОБА_2 перерахувати 86931,61 грн аліментів, сплачених ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 за період з 01.10.2020р. по 20.10.2022р. та використаних ОСОБА_2 не за цільовим призначенням, на особистий рахунок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

Однак інші позовні вимоги позивача про зобов`язання перерахувати коштів протягом одного місяця, а в разі невнесення відповідачкою аліментів, використаних не за цільовим призначення, протягом одного місяця з моменту набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, стягнути ці кошті, задоволенню не підлягають, так як дані позовні вимог заявлені під умовою невиконання попередньої, що не допускається цивільним і цивільним процесуальним законодавством і є неналежним способом захисту порушеного права.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги, долучений представником відповідачки в суді апеляційної інстанції Договір про відкриття вкладного (депозитного) рахунку на користь третьої особи, укладений 16 вересня 2024 року між АТ «Ощадбанк» як банком та ОСОБА_2 вносителем, за умовами якого ОСОБА_2 внесла 87000 грн на депозитний вклад «мій депозит» строком до 16 вересня 2026 року без можливості дострокового повернення вкладу.

З умов договору не вбачається можливість ОСОБА_4 отримати ці кошти та ними розпоряджатись. При цьому за умовами договору проценти виплачуються вносителю, по закінченню строку дії договору вклад теж виплачується вносителю, тобто ОСОБА_2 .

Таким чином укладення даного договору не свідчить про виконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 186 СК України про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При цьому на аркуші справи 67 Т.1 міститься довідка з АТ «Ощадбанк» про відкриття на ім`я ОСОБА_4 рахунку № НОМЕР_1 .

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Так позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 1073 грн..

Оскільки судом задоволено позов частково щодо однієї вимоги майнового характеру на суму 86931,61 грн., тобто на 89,47%( 86931,61 х100/97159), а в задоволенні одної вимоги відмовлено, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання майнової позовної вимоги в сумі 960,15 грн (1073х89,47%).

Також відповідачем при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір в сумі 2576,64 грн за дві вимоги - немайнового та майнового характеру. Оскільки у задоволенні однієї вимоги - немайнового характеру відмовлено, однак позовну вимогу майнового характеру задоволено частково на суму 89,47%, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152,66 грн (2576,64/2х89,47%).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Зобов`язати ОСОБА_2 перерахувати 86931,61 грн аліментів, сплачених ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 за період з 01.10.2020 по 20.10.2022, на особистий рахунок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позову, в сумі 960,15 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 1152,66 грн.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова