КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання припинити зловживання правом та вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання припинити зловживання правом та вчинити дії.

Просила зобов`язати відповідача припинити зловживання своїми правами іпотекодержателя за договором іпотеки та зобов`язати вчинити дії - ініціювати позасудове стягнення в межах суми боргу на момент стягнення на предмет іпотеки (частину квартири в житловому будинку АДРЕСА_1 ) протягом 90 днів з дня набрання чинності рішення суду.

В обґрунтування позову вказала, що 08 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір позики, на умовах якого ОСОБА_1 отримала в борг 4 806 359,66 грн, що еквівалентно 179 800,00 дол. США до 08 вересня 2022 року. На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка та житловий будинок.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням, економічна ситуація в державі погіршилась, позивач втратила джерело доходу і тому прострочила виконання зобов`язання за договором позики. Позивач вбачав єдиний варіант повернення заборгованості - реалізацію предметів іпотеки. Самостійно продати майно позивач не мав можливості, наявність іпотек в реєстрі робить неможливим продаж майна, а наявність обтяжень відлякує потенційних покупців.

Позивач ініціювала переговори з відповідачем щодо виконання фінансових зобов`язань, відповідач відмовлявся від спілкування. Позивач вбачав у діях відповідача ознаки зловживання правом на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель (відповідач) має право у випадку невиконання основного зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом його реалізації.

Відповідач обрав стратегію затягування процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки має на меті отримати додатковий дохід у вигляді відсотків за порушення строків погашення заборгованості, однак в умовах правового режиму воєнного стану не має права нараховувати неустойку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що сторони у договорі погодили обов`язок іпотекодавця (позивача) не відчужувати предмет іпотеки, позивач не довела обставину затягування процедури звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 17 червня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач затягує процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки має на меті отримати додатковий дохід у вигляді відсотків за порушення строків погашення заборгованості за Договором позики.

Вказує, що в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки будуть задоволені права та інтереси ОСОБА_3 , оскільки він прийме виконання позивачкою своїх обов`язків.

Вважає, що затягування відповідачем зі зверненням стягнення на предмети іпотеки покладає на позивача індивідуальний та надмірний тягар щодо охорони та збереження права іпотеки, сплати обов`язкових платежів (податків) тощо без можливості реалізувати своє право на розпорядження майном.

Вважає, що вданій справі наявний факт застосування «недосяжного стандарту доказування» щодо позивача

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Апелянт ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Адвокат Заведій В.І. представник апелянта ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2021 року ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений договір позики, предметом якого є передання позикодавцем та прийняття позичальником у позику грошові кошти в сумі 4 806 359,66 грн., що на день укладення договору за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 179 800,00 дол. США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 08 вересня 2022 року.

Предметом іпотеки є: земельна ділянка кадастровий номер: 800000000:72:516:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0881; житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 463,5 кв.м., житлова площа 149,1 кв.м.

Відповідно до п. 3.4. договору іпотеки, іпотекодержатель має право: у випадку невиконання основного зобов`язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України; задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму боргу, неустойку. збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов`язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки тощо; звернути стягнення на предмет іпотеки достроково у випадках, передбачених основним зобов`язанням, цим договором та чинним законодавством України; вимагати від іпотекодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки; здійснювати перевірки наявності, стану та умов зберігання предмета іпотеки, а також звертатися до іпотекодавця з вимогою надати йому необхідні документи, щодо підтвердження виконання іпотекодавцем умов цього договору; задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавцем, якщо суми, вирученої від реалізації предмета іпотеки, буде недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 3.3. договору іпотеки, іпотекодержатель зобов`язується: у разі реалізації предмета іпотеки, у зв`язку з невиконанням основного зобов`язання, повернути іпотекодавцем суму, що перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог.

Відповідно до п.п. 3.1.6. договору іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в найм (оренду), в користування іншим особам, наступну іпотеку тощо).

29 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дзюба М.Ю. звернувся із листом до ОСОБА_2 , у якому просив реалізувати право іпотекодержателя та в рахунок погашення заборгованості за договором позики звернути стягнення на частину квартир (в межах суми боргу) в порядку, визначеному ст. ст. 37 або 38 Закону України "Про іпотеку".

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дійшла висновку що зазначене рішення відповідає вимогам закону та погоджується з висновками суду першої інстанції про те що позовна заява задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.4. договору іпотеки, іпотекодержатель має право: у випадку невиконання основного зобов`язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України; задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму боргу, неустойку. збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов`язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки тощо; звернути стягнення на предмет іпотеки достроково у випадках, передбачених основним зобов`язанням, цим договором та чинним законодавством України; вимагати від іпотекодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки; здійснювати перевірки наявності, стану та умов зберігання предмета іпотеки, а також звертатися до іпотекодавця з вимогою надати йому необхідні документи, щодо підтвердження виконання іпотекодавцем умов цього договору; задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавцем, якщо суми, вирученої від реалізації предмета іпотеки, буде недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 3.1.7 договору іпотеки при невиконанні Основного зобов'язання іпотекодавець зобов'заний передати предмет іпотеки іпотекодержателю (за його вимогою) для подальшої реалізації за ціною, визначеною на момент такої передачі на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості за основним зобов'язанням.

Крім того відповідно до умов договору сторони домовились між собою про порядок задоволення вимог іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з яким і повинні діяти в межах укладеного договору іпотеки.

Також зазначеним договором передбачена й відповідальність сторін у разі не виконання чи неналежного виконання зобов'язань за договором.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Верховний Суд України у постановах від 27 квітня 2017 року у справі № 6-679цс17, від 02 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16, від 27 вересня 2017 року у справі №6-2853цс16, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1446цс17, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1625цс16 зазначив, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові, а саме на підставі виконавчого напису нотаріуса та відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Зазначив, що позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Верховний Суд України вказав, що суди, які задовольнили позовні вимоги та визнали право власності іпотекодержателя на обтяжене іпотекою майно, не звернули уваги на те, що цей спосіб захисту є позасудовим і не передбачений як спосіб захисту права шляхом звернення до суду ні статтею 16 ЦК України, ні Законом України «Про іпотеку», ні договором, укладеним між сторонами.

29.07.2023 ОСОБА_1 звернулась з листом до ОСОБА_2 , у якому просила реалізувати право іпотекодержателя та в рахунок погашення заборгованості за договором позики звернути стягнення на частину квартир (в межах суми боргу) в порядку, визначеному ст.ст.37 або 38 Закону України "Про іпотеку". Відомостей на підтвердження отримання вказаного листа матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу на те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Враховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана