Провадження № 22-ц/802/390/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Матвіюк Наталії Ростиславівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

21.12.2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 08.02.2021 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (ТзОВ «Манівео») та відповідачем було укладено кредитний договір № 821951127, за умовами якого останній отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 28.11.2018 року між ТзОВ «Манівео» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року, до останнього перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 821951127 від 08.02.2021 року. У свою чергу, 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК« ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 821951127 від 08.02.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 42043,50 грн. Крім того, 02.05.2021 року між ТзОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-3192932, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 27.09.2021 року між ТзОВ «Качай Гроші» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27092021, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 00-3192932 від 02.05.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 6240 грн. Вказує, що внаслідок отримання права вимоги за зазначеними вище правочинами ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкцій. У свою чергу, ОСОБА_1 не здійснював погашення спірних заборгованостей, у тому числі й на рахунок попередніх стягувачів. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: 1) за кредитним договором № 821951127 від 08.02.2021 року в загальному розмірі 42043,50 грн, з яких: 11500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30543,50 грн сума заборгованості за відсотками; 2) за кредитним договором № 00-3192932 від 02.05.2021 року в загальному розмірі 6240 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4240 грн сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованість за Кредитними договорами у розмірі 48283,50 грн, а також понесені судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2024 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості в загальному розмірі 48283 (сорок вісім тисяч двісті вісімдесят три) грн 50 коп., складовими частинами якої є:

1) заборгованість за кредитним договором № 821951127 від 08.02.2021 року в загальному розмірі 42043,50 грн, з яких: 11500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30543,50 грн сума заборгованості за відсотками;

2) заборгованість за кредитним договором № 00-3192932 від 02.05.2021 року в загальному розмірі 6240 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4240 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по справі, а саме: 2684 (дві тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду,представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Матвіюк Н. Р. подала апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на законність постановленого судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2021 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (ТзОВ «Манівео») та відповідачем було укладено кредитний договір № 821951127, за умовами якого останній отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними(а.с.7-8а).

02.05.2021 року між ТзОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-3192932, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними.

Також встановлено, що 28.11.2018 року між ТзОВ «Таліон Плюс» (Фактором) та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Клієнтом)укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до умов договору Фактор зобов`язується передати Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на день відступлення права вимоги.

27.09.2021 року між ТзОВ «Качай Гроші» (Клієнтом) та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактором) укладено Договір факторингу № 27092021, у відповідності до умов якого Фактор зобов`язується передати Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на день відступлення права вимоги.

В свою чергу 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК« ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТзОВ «ФК« ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК« ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні кредитних договорів між ОСОБА_1 та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», а також між ОСОБА_1 та ТзОВ «Качай Гроші» сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування на відповідних умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому суд вважав доведеним, щодо позивача перейшло право майнової вимоги за кредитними договором № 821951127 від 08.02.2021 року та Реєстру боржників № 1 від 27.09.2021 року відповідно до Договору факторингу № 27092021від 27.09.2021 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував, що позивачем не було доведено переходу права вимоги боргу відповідно до договору факторингу.

З матеріалів справи судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений 08.02.2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

І лише 20 жовтня 2022 року на підставі договору факторингу ТзОВ «Таліон плюс» передало фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до норм діючого законодавства позивач повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження, що він набув право вимоги по виконанню відповідачем боргових зобов`язань по кредитному договору №821951127 від 08 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також по кредитному договору №00-3192932 від 02 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай гроші», які були укладені після укладення договору факторингу.

При цьому доказом на підтвердження права вимоги щодо боргу ОСОБА_1 є витяг з Реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 року. Копії даних витягів, надані позивачем, не є належними та допустимими доказами і не підтверджують зазначених обставин,оскільки у них зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України. Крім того, вказаний витяг не містить підписів уповноважених осіб та печаток клієнта та фактора, а сформований і підписаний лише представником однієї сторони договору - директором ТзОВ « ФК ЄАПБ» (а.с. 16, 28).

Окрім того, позивачем не доведено факту отримання кредитних коштів саме відповідачем, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували перерахування кредитних коштів від ТОВ «Качай гроші». При цьому реквізити кредитного договору №821951127 від 08.05.2021 року містять електронну адресу іншої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК Ук4раїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, порушивши норми процесуального права.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Матвіюк Наталії Ростиславівни задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2024 року скасувати.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді