Справа № 404/4310/22
Номер провадження 2/404/1085/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та припинення стягнення аліментів, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у серпні 2022 року звернувся до суду з позовом про визначення проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька, та припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.10.2015 року по цивільній справі № 404/6771/15-ц, починаючи з дня звернення до суду. В обгрунтування позову зазначив, що з 14.06.2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнью дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після припинення шлюбних відносин відповідач залишився проживати разом з матір`ю. Весь цей час допомагає дитині матеріально та бере активну участь у вихованні сина. Відповідач неодноразово зверталась до нього про допомогу у вихованні сина, оскільки сама не може знайти до дитини правильний підхід. В подальшому у відповідача з`явився співмешканець та народилась дитина. При цьому, син постійно йому телефонував та скаржився на брак уваги з боку матері, її агресію та дратівливість, також скаржився на поведінку співмешканця, що той нібито ображає його. Позивач наітьь звертався правоохоронних органів з приводу насильства над сином, оскільки співмешканець матері почав його бити. Вважає, що поведінка матері дитини та її співмешканця шкодить психічному та фізичному здоров`ю дитини. Також вказує на те, що відповідач часто лякала сина фізичною розправою, а також погрожувала, що віддасть сина до інтернату. А відтак, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову (а.с.28).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 вересня 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 26058 від 21.09.2022 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 14.09.2022 року (а.с. 30-32).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (а.с. 33).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 206 від 04.01.2023 року), в якому остання зазначає, що ніколи не забороняла сину спілкуватись з батьком, не заперечувала, щоб позивач забирав до себе дитину на вихідні. Вважає, що позивач погано впливає на дитину, налаштовує того проти молодшого брата. Зазанчає, що позивач взявши дитину на вихідні не повернув його додому. Відповідач зверталась до правоохоронних органів із відповідною заявою. Стверджує, що за весь цей час поки дитина проживає з позивачем, останній часто залишає сина вдома самого аж до ночі. Вважає, що поданий позов необхідний позивача для того, щоб уникнути мобілізації до лав Збройних Сил України. Зазначає, що позивач фоіційно не працює, часто йде з будинку залишаючи дитину на самоті, перевів сина на дистанційне навчання в іншу школу, заборонив дитині відвідувати гуртки. А відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.41-49г).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 лютого 2023 року витребувано у Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька. Підготовче засідання відкладено (а.с.69).

Через канцелярію суду відповідачем подано зустрічну позовну заяву (вх. № 19530 від 29.05.2023 року) в якій відповідач просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зустрічний позов обґрунтований аналогічними обставинами, що викладені у відзиві на позов.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 червня 2023 року продовжено ОСОБА_2 процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини з матір`ю, прийняти до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та припинення стягнення аліментів, присвоєно єдиний номер № 404/4310/22 (номер провадження 2/404/1085/22) (а.с.183-184).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.200).

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання призначене на 13 вересня 2024 року позивач не з`явився, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 37506 від 13.09.2024 року) про розгляд справи за відсутності позивача та його представника та підтримання позовних вимог (а.с.239-241).

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Зустрічну позовну заяву просили задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судовому засіданні підтримала письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю (а.с. 192-193). В судове засідання призначене на 13 вересня 2024 року не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 37531 від 13.09.2024 року) про розгляд справи за її відсутності (а.с.242-244).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Згідно свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_1 від 17.08.2016 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 14 червня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 290 - розірвано. Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2015 року до 10 липня 2031 року (а.с.12-13).

Позивач забезпечений власним житлом. На підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Хомутенко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 84, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Позивач не перебуває на обліку чи лікуванні у психоневрологічного або наркологічному лікувальному закладі та не страждає хворобами, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, про що свідчать: довідка про стан здоров`я № б/н від 26.07.2022 року (а.с. 19), сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ № 671851 від 27.07.2024 року (а.с.20), довідка № 53 від 27.07.2022 року видана Комунальним закладом «Кіровградська обласна психіатрична лікарня «Психоневрологічне диспансерне відділення» (а.с.21), не притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується Витягом з іформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-000197251 (а.с.22).

ОСОБА_1 працює аналітиком комп`ютерних систем на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Легіон-Авто 2000» (а.с.86).

Згідно довідки № 841 від 19 жовтня 2022 року виданої Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість згідно виконавчого листа № 404/6771/15-ц від 20 жовтня 2015 року виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_1 , станом на 01.07.2022 року відсутня (а.с.82).

З наданих позивач до суду чеків встановлено, що останнім купується одяг малолтінй дитині, взуття, лікарські засоби та канцелярське приладдя (а.с.87-111).

За іншими доказами, що містяться вматеріалах справи позивач цікавиться життям сина, навчанням та поведінкою дитини, відвідує батьківські збори, співпрацює з учителями (а.с.83-85).

В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000607, згідно якого 05 липня 2022 року до Кропивницького районного управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що 04.07.2022 року громадянин ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження сину заявника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , Діагноз забій м`яких тканин голови та забій груднини, відповідно до довідки з медичного закладу, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Проте, вказані обставини позивачем не доведені під час розгляду справи, відтак судом до уваги не приймаються.

Згідно довідки Акціонерного товариства «Укртелеком» ОСОБА_2 працює в ДФ Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з 01 червня 2007 року по теперішній час, наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, на посаді: інспектора з технічного нагляду ДМД 341/0 (а.с.55).

В свою чергу, відповідачем також подані докази про належне виховання сина (а.с. 55, 125, 127).

При цьому вказує, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів. Згідно довідки № 52389 від 11 жовтня 2022 року виданої Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість ОСОБА_1 , згідно виконавчого листа № 404/6771/15-ц від 20 жовтня 2015 року виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 30 вересня 2022 року складає 9158,25 грн. (а.с.126).

Відповідно до копії пояснення ОСОБА_3 до Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, останній пояснив, що бажає жити з батьком. З ним проживає майже рік, і там йому добре. Зазначив, що з мамою жити не хоче, ображений на неї за те, що його ображав дядя ОСОБА_5 , батько його братика, а мама його не захистила. Не проти зустрічатись з мамою, але ночувати у неї не хоче (а.с.175).

Згідно висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради ОСОБА_6 повідомив, що проживає з батьком, спілкується з матір`ю, надалі хоче проживати з батьком. Хлопець пояснив, що його ображав співмешканець матері, однак під час пояснень використовував висловлювання батька. Зважаючи на вищевикладене, керуючись найкращими інтересами дитини, вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.191-193).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що бажає проживати разом з мамою. З молодшим братом та вітчимом стосунки хороші, один одного не ображають.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із частиною першою-другою статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Враховуючи міжнародні та національні правові норми, якими визначено, що до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя, зокрема, відповідно до положень статті 12 частини першої Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 році), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці одинадцяти років може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини, яка висловила бажання проживати з мамою.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої-третьої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно частини першої-другої статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першої-другої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 Сімейного кодексу України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статтей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статті 7 Сімейного кодексу України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок, який наданий суду першої інстанції відповідає вимогам, які повинна здійснювати зазначена установа.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно статтей 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («NeulingerandShuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09,«М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, у якій розглядалося питання визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначено, що у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Подібні висновки про обов`язковість судів брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, містяться й у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17.

Таким чином, у зазначених постановах Верховний Суд України зробив висновок про те, що до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суди повинні обов`язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини.

Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Однак Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Крім того у вищевказаних справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини.

Тому при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

У зв`язку з цим, відсутність виняткових обставин щодо необхідності розлучення малолітньої дитини з її матір`ю не можна тлумачити як наявність у матері переваги перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини.

При вирішенні цього спору судом враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Судом встановлено належне ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина прихильна до кожного з них. І мати і батько мають можливість створювати дитині належні умови для виховання і розвитку. Сторони прагнуть фізичної опіки над дитиною, водночас кожний з батьків бажає, щоб дитина проживала разом з ним. У обох батьків сталі відносини з дитиною і є бажання останньої спілкуватися з обома батьками.

Водночас, система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 Сімейного кодексу України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , висловив своє бажання проживати із матір`ю.

Суб`єктивне право дитини бути почутою є важливою цінністю та одним із головних принципів Конвенції про права дитини.

Слід також брати до уваги, що мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню (частина третя статті 259 Сімейного кодексу України).

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місце проживання дитини разом з ним, задоволенню не підлягають оскільки судом береться до уваги думка дитини, яка висловила бажання проживати разом з матір`ю.

При цьому, зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з нею, підлягає задоволенню, оскільки з досліджених доказів, вбачається, що це відповідає інтересам дитини, яка висловила свою згоду на таке проживання, а відповідач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку, тому суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 7, 141, 157, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та припинення стягнення аліментів, відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини з матір`ю, задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, будинок № 41.

Повний текст рішення суду складено 23.09.2024 року

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда