Провадження № 2/369/3034/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/19837/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем четвертої черги, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем четвертої черги.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер цивільний чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 .

У цивільного чоловіка позивача була мама ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач разом з чоловіком доглядали за нею весь час, до моменту смерті таким чином останні роки проживали у квартирі, яка була придбана мамою та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті мами позивач та померлий цивільний чоловік залишилися проживати в даній квартирі і таким чином цивільний чоловік фактично прийняв спадщину. Хоча позивач та померлий цивільний чоловік вдвох зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_3 .

На протязі останніх п`яти років, під час спільного проживання позивач та її цивільний чоловік вели спільний побут, займалися питанням утримання житла в якому проживали. Мали взаємні права та обов`язки, вели спільний бюджет, надавали один одному необхідну фізичну допомогу та моральну і матеріальну підтримку.

Більш того, питанням поховання займалась позивач разом зі своїм сином від попереднього шлюбу.

Після смерті цивільного чоловіка залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 .

Наразі даною квартирою користується позивач, ключі знаходяться у позивача. Ніхто окрім позивача на спадщину не претендує. Заповіту немає.

13.09.2023 року позивач звернулась до нотаріуса щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Але останній відмовив позивачу у відкритті спадщини оскільки обов`язковим, для отримання спадщини за законом 4 черги, є долучення документів, що підтверджують факт проживання позивача з чоловіком сім`єю не менш як п`ять років. Через це у позивача виникла необхідність звернутися до суду.

01.12.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/19837/23 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 10.09.2024 року позивач підтримав задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 10.09.2024 року не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не подав.

Третя особа у судове засідання 10.09.2024 року не з`явилися, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, заслухавши позивача та свідків, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер цивільний чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 .

У цивільного чоловіка позивача була мама ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач разом з чоловіком доглядали за нею весь час, до моменту смерті таким чином останні роки проживали у квартирі, яка була придбана мамою та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті мами позивач та померлий цивільний чоловік залишилися проживати в даній квартирі і таким чином цивільний чоловік фактично прийняв спадщину. Хоча позивач та померлий цивільний чоловік вдвох зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_3 .

На протязі останніх п`яти років, під час спільного проживання позивач та її цивільний чоловік вели спільний побут, займалися питанням утримання житла в якому проживали. Мали взаємні права та обов`язки, вели спільний бюджет, надавали один одному необхідну фізичну допомогу та моральну і матеріальну підтримку.

Більш того, питанням поховання займалась позивач разом зі своїм сином від попереднього шлюбу.

Після смерті цивільного чоловіка залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 .

Наразі даною квартирою користується позивач, ключі знаходяться у позивача. Ніхто окрім позивача на спадщину не претендує. Заповіту немає.

13.09.2023 року позивач звернулась до нотаріуса щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Але останній відмовив позивачу у відкритті спадщини оскільки обов`язковим, для отримання спадщини за законом 4 черги, є долучення документів, що підтверджують факт проживання позивача з чоловіком сім`єю не менш як п`ять років.

У судовому засіданні 10.09.2024 року свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт спільного проживання позивача разом з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю протягом більш ніж п`яти років до смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При встановленні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судом мають враховуватись положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України, право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, згідно п. 4.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц (провадження №61-43735св18); від 10.10.2019 у справі №520/8495/17 (провадження №61-7058св19); від 17.10.2019 у справі №712/1294/17 (провадження №61-34351св18); від 09.01.2020 у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09.06.2021 у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20).

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків листи ділового та особистого характеру тощо. Також, це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 420/2383/16-ц (провадження № 61-15368св18) зазначено, що: «у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання спадкоємцем четвертої черги обґрунтована та підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2018 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 23.09.2024 року.

Суддя А.В. Янченко