Справа № 279/3497/23 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 10 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

23 вересня 2024 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі судді Павицької Т.М., вирішуючи питання відповідно до вимог ст. 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність частини житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі у власність частини житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року первісний позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність частини житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо об`єкт нерухомого майна задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в натурі приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та господарські будівлі, які становлять 2/5 вищевказаного житлового будинку, а саме: кімнату 2-5 площею 13.1 кв.м., кімнату 2-4 площею 21.4 кв. м., сарай Б площею 41.6м2 (хлів-Б) та частину огорожі. Право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 припинено. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі у власність частини житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності задоволено частково. Виділено в натурі у власність ОСОБА_2 приміщення та господарські будівлі, що становлять 3/5 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : тамбур 1-1 площею 3.0 кв.м., коридор 1-2 площею 6.0 кв.м., кухня 1-3 площею 8.8 кв.м., кімната 1-4 площею 12.8 кв.м., кімната 1-5 площею 14.6 кв.м., сарай-літня кухня В площею 29.2 кв.м., гараж Г1, туалет Т і частину огорожі. Право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 припинено. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині виділення в натурі у власність ОСОБА_2 сараю-літньої кухні В площею 29,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, до якої долучила клопотання про поновлення строку на його апеляційне оскарження.

Як підставу для поновлення строку зазначає, що про існування підстав для оскарження рішення в частині задоволення зустрічного позову вона дізналася лише за спливом певного часу, коли намагалася звернути рішення в частині вимог, які стосувалися безпосередньо належного їй майна до виконання та провести реєстрацію виділеного їй майна на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року об`єкта нерухомості. Вказує, що під час намагання звернути рішення до виконання зареєструвати належну виділену їй частку, вона в уповноважених органах реєстрації з`ясувала, що сарай-літня кухня В площею 29,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є зовсім іншим приміщенням, до складу спільного майна сторін воно не входить, і до того ж, розміщено відповідачем самовільно на частині земельної ділянки, яка прилягає до виділеної їй частки будинку. Звертає увагу, що їй 65 років та для неї є важливим реалізація права володіння та користування належним майном.

Дослідивши апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що повний текст рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року був виготовлений - 30 жовтня 2023 року.

Згідно відмітки на супровідному листі від 01.11.2023 ОСОБА_3 отримала копію оскаржуваного рішення 01 листопада 2023 року.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року необхідно обраховувати з 02.11.2023 та який закінчився 01 грудня 2023 року, однак апеляційну скаргу ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку 13 вересня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на апеляційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/25046/19 «Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій».

Отже, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Разом з тим, в апеляційній скарзі не наведено жодного обґрунтування, що перешкоджало апелянту (заявнику) подати належно оформлену апеляційну скаргу у визначений законом строк. Доказів підтвердження конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк, апелянтом не надано.

Посилання апелянта на те, що про існування підстав для оскарження рішення в частині задоволення зустрічного позову вона дізналася лише за спливом певного часу, коли намагалася звернути рішення в частині вимог, які стосувалися безпосередньо належного їй майна до виконання та провести реєстрацію виділеного їй на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року об`єкта нерухомості не є поважною причиною пропуску встановлено законом строку звернення до суду із апеляційною скаргою, оскільки зі змістом оскаржуваного рішення ОСОБА_3 була ознайомлена 01.11.2023.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №521/2816/15-ц зазначено, що сама по собі вказівка на наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження не є належним мотивуванням для його поновлення. Апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, таких обставин щодо поновлення процесуального строку ОСОБА_3 не доведено та документально не підтверджено, а зазначені останньою причини пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою, в тому числі через відсутність юридичної освіти, не можуть бути віднесені до поважних.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, наведені апелянтом підстави для поновлення процесуального строку не можуть бути визнані поважними.

Згідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Тому, скаржнику необхідно подати обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску вказаного строку та наданням належних та допустимих доказів на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги (заяви), яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу про залишення без руху.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга залишається без руху.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

у х в а л и в:

Визнати неповажними підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2023 року залишити без руху.

Надати апелянту строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для звернення до Житомирського апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 30.10.2023 та вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження із належними доказами поважності причин пропуску процесуального строку.

Роз`яснити заявнику, що якщо заяву не буде подано в зазначений строк, то у відкритті апеляційного провадження судом буде відмовлено у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Суддя