Справа № 509/7480/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу № 509/7480/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 року до суду звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 в якому просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договорами позики від 04.03.2021 року, від 06.04.2021 року, від 03.05.2021 року та від 04.06.2021року в загальному розмірі 352 099,21 грн., що складається: з основного боргу 4000 (чотири тисячі) доларів США, що в еквіваленті становить розмір в сумі 150-700,00 грн., розміру інфляційного збільшення в сумі 61 342,133 грн., розміру штрафних санкцій в сумі 140 057,08 грн. та стягнути з ОСОБА_4 судові витрати по справі.

В обґрунтування позову вказала, що в період з 04.03.2021 року до 04.06.2021 року, ОСОБА_4 отримав від неї, ОСОБА_3 в готівковій формі в борг грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США.

У підтвердження укладеного договору позики відповідач надав позивачу розписку, в якій вказав свої паспортні дані та реєстраційно-облікову картку платника податків, адресу проживання, паспортні дані та реєстраційно-облікову картку платника податків Позивача, адресу Позивача, суму позики в загальному розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США та зобов`язав всю суму позики повернути до 01.08.2021 року, однак до теперішнього часу борг не повернув.

04.03.2021 року відповідач отримав від ОСОБА_3 в борг грошові кошти в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, на підставі власноручно написаної розписки від 04.03.2021.

06.04.2021 року відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 500 ( п`ятсот) доларів США, які разом із попереднім боргом склали борг у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, про що власноручно написав в розписці, коли отримав гроші 06.04.2021.

03.05.2021 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) доларів США, які разом із попереднім боргом склали борг у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США, про що власноручно написав в розписці, коли отримав гроші 03.05.2021.

04.06.2021 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) доларів США, які разом із попереднім боргом склали борг у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, про що власноручно написав в розписці, коли отримав гроші 06.04.2021, які зобов`язався повернути до 01.08.2021 року.

Відповідно до розписки та домовленості ОСОБА_4 зобов`язався повернути весь борг в у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США до 01.08.2021 року.

На протязі 2022 року позивач неодноразово зверталася до відповідачаз метою урегулювання питання щодо повернення коштів, проте борг не було повернуто.

Також позивач просить стягнути з відповідача кошти за прострочення грошового зобов`язання, штрафні санкції та інфляційне збільшення.

Ухвалою суду від 25.12.2023 року провадження по справі відкрито, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.03.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені. В обґрунтування вказав, що при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3: річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня наступного за днем передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 днів. Також, Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 22.02.2022 року який діє станом і на сьогодні. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період діє воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України ст. 351 доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності визначеної статтею 625 цього Кодексу. а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року зі прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2120-ІХ передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Позивачем інфляційні втрати, 3 % річних та пені нараховані за період, тобто в той час, як в Україні діє воєнний стан.

Враховуючи те, що прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплата позики відповідачем виникло у період дії в Україні воєнного стану, вважає що з нього не підлягають стягненню інфляційні втрати, 3 % річних та пеня період, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення інфляційних витрат зазначив, що у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення ч.1 ст. 1048 ЦК України не можуть бути застосовані з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту гривню буде суперечити ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника.

02.04.2024 року надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначила, що в розписках написаних відповідачем вказано про повернення боргу до 01.08.2021 року, дія воєнного часу на той період не має жодного відношення, такі аргументи з його сторони є недоречними. Оригінали розписок знаходяться у позивача, який на кожному судовому засіданні присутній в суді. Крім того позивач вказує, що у відзиві відповідач не заперечує проти отримання у борг грошової суми за розписками .а тому його доводи у відзиві не є зрозумілими для неї, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовільнити.

На виконання ухвали суду надала для огляду у судовому засіданні оригінали боргових розписок.

Представник відповідача підтримав позицію викладену у відзиві, наголосив що розрахунки позивача не узгоджуються з введенням в державі воєнного стану, не погодився з позовними вимогами повністю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію розписок ОСОБА_4 від 04.03.2021 року, від 06.04.2021 року, від 03.05.2021 року та від 04.06.2021року, згідно яких останній отримав від позивача у позику грошові кошти в загальному розмірі 4000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.08.2021 року.

Позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням умов договору позики, відповідач допустив виникнення заборгованості, у загальному розмірі 352 099,21 грн., яка складається: з основного боргу 4000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти гривні за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову становить 150 700 грн.; розміру інфляційного збільшення в сумі 61 342,133 грн.; розміру штрафних санкцій в сумі 140 057,08 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Під час розгляду справи позивачем надано на огляд суду оригінал розписок від 04.03.2021 року, від 06.04.2021 року, від 03.05.2021 року та від 04.06.2021року, копія яких міститься в матеріалах справи. Після огляду оригіналу розписок, судом встановлено, що копія, яка міститься в матеріалах справи, повністю відповідає оригіналу, а знаходження оригіналу розписки у розпорядженні позикодавця свідчить про неповернення грошових коштів позичальником, взятих у борг за даною розпискою.

Доказів повернення коштів за договором позики матеріали справи не містять, заперечення щодо вказаної обставини від відповідача та його представника не надходило, хоча у своєму відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, жодним чином не обгрунтовуючи с вої заперечення щодо суми основної заборгованості.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості пред`явлені правомірно.

Однак, суд не погоджується з розрахунком позивача в частині розміру основної заборгованості в еквіваленті до національної валюти гривні за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову, а саме в розмірі 150 700 грн., виходячи з наступного.

Так, офіційний курс долара США станом на 16.12.2023 року (день подання позивача позовної заяви в системі "Електронний суд") становив 36,9913 грн. А тому, сума основного боргу відповідача за вищевказаними договорами позики (розписками) станом на день подачі позовної заяви, як визначено позивачем, становить 147 965,20 грн. (4000 доларів США х 36,9913 = 147 965,20).

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 140 057,08 грн., суд зазначає про наступне.

Зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості вбачається, що за доводами позивача з відповідача підлягає стяненню пеня в розмірі 140 057,08 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 908/1501/18 зазначив, що законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Верховний Суд зауважив у вказаній постанові, що саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Оскільки за умовами укладеного між сторонами договору у вигляді розписки будь-яких штрафних санкцій не передбачено, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені.

Натомість, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб. Указами Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022, від 18.04.2022 р. № 259/2022, від 17.05.2022 р. № 341/2022, від 12.08.2022 р. № 573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 р. № 58/2023, від 02.05.2023 р. № 254/2023, від 26.07.2023 р. № 451/2023 воєнний стан продовжувався.

Натомість, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що штрафні санкції та інфляційни збільшення було нараховано також у період дії воєнного стану, а саме: позивачем надано розрахунок, в тому числі інфляційного збільшення за період з 04.03.2021 року до 15.12.2023 року.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне самостійно здійснити відповідні розрахунки за період з 02.08.2021 року (з наступного дня після прострочення зобов`язання) до 23.02.2022 року (останній день перед звільненням від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України).

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою.

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (99,8 : 100) x (101,2 : 100) x (100,9 : 100) x (100,8 : 100) x (100,6 : 100) x (101,3 : 100) x (101,6 : 100)= 1,94495

Інфляційне збільшення:

147 965,20 x 1,94495 - 147 965,20 = 9405,35 грн.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення, яка в даному випадку становить 206 днів, за період з 02.08.2021 року по 23.02.2022 року.

147 965,20 x 3 x 206 : 365 : 100 = 2505,27 грн.

Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 9405,35 грн., 3 % річних у розмірі 2505,27 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі 159 875 грн. 82 коп., що складається з основної суми боргу 147 965 грн. 20 коп., 9405 грн. 35 коп. - інфляційне збільшення, 2505 грн. 27 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову за даною позовною заявою становить 352 099,21 грн.

Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто розмір судового збору за подання даного позову до суду з урахуванням ціни позову складає 3520 грн. 99 коп., який позивачем не сплачено при подачі позовної заяви, просила відстрочити його сплату на строк до ухвалення судового рішення у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, зі сторін по справі на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у таких розмірах:

- з відповідача 1598,76 грн. (159 875,82 / 352 099,21 х 3520,99 = 1598,76);

- з позивача 1922,23 грн. (3520,99 - 1598,76 = 1922,23)

Керуючись ст.ст. 141,142, 200,206, 263-265, 274-279, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу за договорами позики від 04.03.2021 року, 06.04.2021 року, 03.05.2021 року, 04.06.2021 року в загальному розмірі 159 875 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 82 коп., що складається з основної суми боргу 147 965 (сто сорок сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 20 коп., 9405 (дев`ять тисяч чотириста п`ять) грн. 35 коп. - інфляційне збільшення, 2505 (дві тисячі п`ятсот п`ять) грн. 27 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами.

В задоволенні решти відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1922 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві) грн. 23 коп., за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Овідіополь/22030101, код ЄДРПОУ отримувача 37607526, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA0015704, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 76 коп., за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Овідіополь/22030101, код ЄДРПОУ отримувача 37607526, Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA0015704, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.05.2024 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко