УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/15148/24

Провадження № 8/638/6/24

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Бережнової Ю.Є.,

боржниці - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу відносно ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

16 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

19 серпня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 638/15148/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Держави судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.

27 серпня 2024 року ОСОБА_2 через канцелярію суду подала до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2024 року у справі № 638/15148/24, за заявою ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заява обґрунтувана тим, що із судовим наказом вона не згодна, проте, відповідно до частини першої ст.170 ЦПК України, судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає, тому ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Зазначила, що, дійсно, згідно свідоцтва про народження дитини, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Підставою для винесення судового наказу про стягнення з мене аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стала заява ОСОБА_1 , проте неповнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно з самого народження та по теперішній час проживає з нею за адресою: АДРЕСА_3 та повністю знаходиться на її утриманні

Під час розгляду заяви про видачу судового наказу у неї не було можливості повідомити суд про спільне проживання з дитиною та її матеріальне утримання.

Ця обставина, що не була встановлена судом, має істотне значення та могла вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі наказу.

Просить суд переглянути судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом від 19 серпня 2024 року у справі № 638/15148/24, про стягнення на користь з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом від 19 серпня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь заявника аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття- скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2024 року, визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М.

В період з 22 серпня 2024 року по 29 серпня 2024 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлева В.М. перебувала в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні.

Матеріали справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 29 серпня 2024 року.

Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року відкрито провадження за заявою та призначено судове засідання.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 доводи заяви підтримала та просила її задовольнити. Зазначила про те, що їй є незрозумілим чому вона має сплачувати аліменти, дитина періодично проживала то разом з нею, то - з батьком. Вона до серпня 2024 року працювала барменом в місті Одеса та періодично приїжджала. Після чого також вказала на те, що взагалі донька фактично проживала разом із бабусею та дідусем.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бережнова Ю.Є. проти задоволення заяви заперечувала, з наступних підстав.

Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/15148/24 (пров. 2- н/638/2730/24) видано судовий наказ від 19 серпня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

27 серпня 2024 року боржниця звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд зазначеного судового наказу за нововиявленими обставинами у даній справі, в якій просить переглянути судовий наказ від 19.08.2024р., скасувати судовий наказ та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами боржниця посилається на те, що на момент видачі судового наказу дитина сторін, нібито, проживає разом з матір`ю, а не батьком, і повністю знаходиться на її утриманні, що не було відомо суду та є підставою, на думку боржниці, для перегляду та скасування судового наказу.

На підтвердження вказаної обставини надала суду лише написаний від руки нерозбірливим почерком документ - «Акт про встановлення факту проживання», датований 22 серпня 2024 р. Цей Акт посилається на підписання його якимось людьми, копії документів яких на встановлення особи не надано, не зазначено РНОКПП, адреси реєстрації тощо. Наприкінці зазначено прохання «Прошу долучити свідків у суді».

Вказує на те, що сторона стягувача не визнає та заперечує факт проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боржницею та перебування доньки на її утриманні.

Факт проживання дитини саме з батьком (стягувачем) підтверджено належними та достовірними доказами:

- витягами про реєстрацію місця проживання дитини та стягувана (батька) за однією адресою, які додані до заяви про видачу судового наказу.

- довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19 серпня 2024 року, отриманої на запит судді в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України, згідно з якою, станом на дату винесення судом судового наказу - стягувач та дитина зареєстровані за однією адресою (а. с. 18).

Отже, факт спільного проживання дитини зі стягувачем, і, як логічний наслідок, утримання дитини саме стягувачем - доведено належними, достовірними та допустимими доказами.

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14- 549зц18, пункт 26).

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Тому обставиною, яка підлягає встановленню судом при видачі судового наказу в даній справі, яка переглядається, є обставина спільного проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом із батьком (стягувачем).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27,28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб Боржниця при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами повинна надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з нею порівняно з доказами, наданими стягувачем при поданні заяви про видачу судового наказу.

При зверненні до суду стягувач надав видані уповноваженим органом витяги щодо місця проживання дитини та стягувана, які підтверджують місце проживання дитини ОСОБА_3 разом із батьком - ОСОБА_1 .

Натомість до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами боржниця додала підписаний невстановленими особами Акт про фактичне місце проживання особи, датований 22 серпня 2024 року, тобто після видачі судового наказу.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування.

Акт, наданий боржницею на підтвердження нововиявлених обставин у розумінні ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 01.12.2033 № 1382-1V не є належними доказами для підтвердження місця проживання чи перебування дитини разом з матір`ю, оскільки такі відомості згідно вказаної норми матеріального права на день видачу судом наказу про стягнення - мають підтверджуватися відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання - документом, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, або паспортом громадянина України.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

Розглядаючи аналогічну справу Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року справа № 645/5876/20 провадження № 61-4756св23 (СДРСР 111804596) зазначив наступне:

«Апеляційний суд установив, що при зверненні до суду ОСОБА1 надала видану уповноваженим органом інформаційну довідку щодо місця проживання дитини та паспорт матері, які підтверджують місце проживання ОСОБА З разом зі ОСОБА1 на день видачі судового наказу. Натомість до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА 2 додав підписаний сусідами акт про фактичне місце проживання особи, датований 31 жовтня 2021 року, тобто після видачі судового наказу, а також просив допитати сусідів як свідків.

Надані ОСОБА 2 докази за висновком апеляційного суду не спростовують обставину проживання дитини разом з матір`ю, встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА1 документів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА 2 не довів наявність нововиявлених обставин (факту проживання дитини разом з батьком) на момент видачі судового наказу від 16 жовтня 2020 року, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА 2 та перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.»

У цій же постанові Верховним судом зроблено висновок: «Колегія суддів також зазначила, що надані боржником акти та показання свідків не є належними доказами для підтвердження місця проживання чи перебування дитини, оскільки такі відомості мають підтверджуватися довідкою про реєстрацію місця проживання».

Отже, боржницею не доведено спільне проживання та самостійне утримання дитини сторін, зокрема на момент видачі судового наказу.

Обставини, які наведені боржницею та наданий як доказ Акт жодним чином не є тими обставинами, які дають підстави для скасування судового наказу від 19 серпня 2024 року.

Обставини, на які посилається боржниця, також не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки ці обставини були відомі їй на час розгляду справи, що не заперечується нею самою в заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами; вони не підлягають дослідженню під час вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а тому не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Окремо зауважила, що, відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає. Однак, у своїй заяві боржниця просить саме скасувати судовий наказ. Тобто, заявлено вимогу, яка суперечить діючому законодавству. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З урахуванням наведеного, вважає, що правові підстави для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2024 року та його скасування відсутні.

Просить суд у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 19 серпня 2024 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/15148/24 (пров. 2-н/638/2730/24), про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить такого висновку.

За змістом розділу ІІ ЦПК України, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження (хід якого взагалі не фіксується) застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 166 ЦПК України).

Судом встановлено, що 19 серпня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 638/15148/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Держави судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп (а.с. 20).

У відповідності до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Разом із цим, частина 8 указаної процесуальної норми передбачає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовий наказ від 19 серпня 2024 року виданий відповідно до пункту 4 статті 161 ЦПК України, а тому він може бути переглянутий за нововиявленими обставинами.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений статтею 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей.

Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження №12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, пункт 6.38).

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 461/1229/20, провадження № 61-15179св20).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18).

Матеріалами справи підтверджено, що батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 9).

19 серпня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 638/15148/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів до заяви ОСОБА_1 додано витяг з Реєстру територіальної громади № 2024/009343832, сформований 05.08.2024 на підставі заяви ОСОБА_1 , згідно з яким, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.09.1990 (а.с. 5).

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/008797979 від 24.07.2024 місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з 23.07.2024 (а.с. 10).

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19 серпня 2024 року (довідка про склад сім`ї), отриманої на запит судді в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України, станом на дату винесення судом судового наказу - стягувач та дитина зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 18).

Разом із тим, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 16 серпня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 03.10.2012 по теперішній час (а.с. 13, 14).

Наданий боржницею ОСОБА_2 «Акт про встановлення факту проживання», складений за участю сусідів, особи яких належним чином не встановлено, жодних копій документів (зокрема паспортів чи інш), які посвідчують особу до акту не додано, в якості належного доказу на підтвердження місця проживання чи перебування дитини суд також не приймає, оскільки такі відомості мають підтверджуватися довідкою про реєстрацію місця проживання.

Суд не приймає до уваги наданий доказ, оскільки він не є допустимими та не спростовує фактів, покладених в основу судового наказу.

При цьому, як зазначено вище, в матеріалах справи наявні інформаційні довідки та витяги щодо дитини, а також копія паспорта батька, які підтверджують місце проживання доньки разом із ОСОБА_1 на день видачі судового наказу (а.с. 3, 5, 10).

Отже, при видачі вказаного судового наказу суд виходив з того, що інформація, щонайменше з 23 липня 2024 року, щодо проживання з дитини із заявником має достовірний характер, а також на момент видачі судового наказу 19 серпня 2024 року.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У той же час, надані у судовому пояснення ОСОБА_2 стосовно місця проживання доньки є неконкретними, неоднозначними та вкрай суперечливими.

Доводи заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать лише про її незгоду з судовим наказом, що не є правовою підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 не містить відомостей про нововиявлені обставини у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Суд також враховує, що в своїй судовій практиці ВС вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа №359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018).

В цьому випадку платник аліментів повинен ставити питання зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч. 2 ст. 82 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).

Аналогічні за змістом положення містяться й у пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (частина перша статті 170 ЦПК України).

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частини сьома-восьма статті 170 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини не може бути скасований за заявою боржника, проте може бути переглянутий за нововиявленими обставинами, перелік яких не є вичерпним.

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Тому обставиною, яка підлягала встановленню судом при видачі судового наказу в справі, яка переглядається, є обставина спільного проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом із матір`ю.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_4 посилався на те, що на момент видачі судового наказу малолітній ОСОБА_5 проживав разом з батьком, а не матір`ю, що не було відомо суду та є підставою для відмови у видачі судового наказу. На підтвердження вказаної обставини заявник надав суду акт про фактичне місце проживання особи, датований 31 жовтня 2021 року та підписаний сусідами заявника, яких він також просив викликати до суду та допитати як свідків.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_6 при поданні заяви про видачу судового наказу.

Судом установлено, що при зверненні до суду ОСОБА_1 надав інформаційну довідку щодо місця проживання дитини та паспорт батька, які підтверджують місце проживання ОСОБА_3 разом із ним - ОСОБА_1 на день видачі судового наказу. Натомість, до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 додав підписаний сусідами акт про фактичне місце проживання особи від 22 серпня 2024 року, тобто після видачі судового наказу, в якому просила долучити свідків.

Отже, ОСОБА_2 не надано жодних доказів, які б спростовували обставину проживання дитини разом із батьком ОСОБА_1 , встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих заявником документів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 645/5876/20 (провадження № 61-4756св23).

При цьому наявність спору про право про визначення місця проживання дитини, не впливає на висновки суду та не має правового значення при розгляді заяви про видачу судового наказу.

Виходячи з того, що обставини, на які посилається заявниця у своїй заяві, не є нововиявленими обставинами, правових підстав для скасування судового наказу не вбачається. Окрім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Оскільки підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є виключно такі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, заява ОСОБА_2 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає. Судовий наказ від 19 серпня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід залишити в силі.

Cуд роз`яснює, що в разі наявності в неї належних доказів того, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні ОСОБА_2 не позбавлена права захистити свої права щодо стягнення аліментів на дітину у спосіб, визначений законом, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про звільнення її від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, припинення стягнення аліментів тощо, або (в разі необхідності) їх стягнення на її користь з тим, щоб забезпечити утримання спільної дитини сторін.

Керуючись частиною шостою статті 259, 258-260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

У період з 16 вересня 2024 року по 18 вересня 2024 року включно суддя Яковлева В.М. перебувала у відпустці, у зв`язку із чим повний текст ухвали складено 19 вересня 2024 року.

20 вересня 2024 року суддя Яковлева В.М. брала участь у всеукраїнському семінарі «Ефективні способи захисту прав та інтересів у цивільному судочинстві», у зв`язку із чим повний текст ухвали надіслано до ЄДРСР 23 вересня 2024 року.

Суддя В. М. Яковлева