Справа №489/6024/23
Провадження №2/489/246/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування над неповнолітньою особою та призначення їй піклувальника, стягнення аліментів

встановив.

Позивачка, через свого представника - адвоката - Ільїна О.В., звернулася до суду з позовом, яким просила: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши його піклувальником ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Мотивуючи вимоги тим, що 14 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2010, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Навчанням та вихованням дитини займалася виключно ОСОБА_5 . 20 квітня 2018 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». Після смерті чоловіка, ОСОБА_6 у січні 2023 року разом з сином поїхала в гості до своєї сестри в м. Кам`янка, Пензенської області РФ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. ОСОБА_1 є матір`ю покійної ОСОБА_6 та бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 . Після смерті доньки, неповнолітній онук ОСОБА_3 проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, нехтує своїми обов`язками щодо її піклування, утриманням, його спілкування з сином обмежувалося лише разовим побаченням протягом року та нечастими телефонними дзвінками. Також, відповідач не турбується станом здоров`я дитини, не забезпечує здобуття ним освіти, не проявляє зацікавленості до нього, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його духовним, фізичним та соціальним розвитком.

Ухвалою суду від 12.10.2023, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.10.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.02.2024, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивач та відповідач подали заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами. Відповідач визнав позов.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить прийняти рішення в найкращих інтересах дитини.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 17 жовтня 1981 року та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , вбачається, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено шлюб 14 жовтня 2006 року.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Отже, ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2010, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 розірвано.

ОСОБА_5 зареєструвала шлюб 20 квітня 2018 року та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 .

Позивачка зазначає, що після смерті чоловіка, ОСОБА_6 у січні 2023 року разом з сином поїхала в гості до своєї сестри в м. Кам`янка, Пензенської області РФ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , з офіційним перекладом на державну мову, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивачка вказує, що після смерті доньки, неповнолітній онук ОСОБА_3 проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає.

До матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_2 від 22.09.2023, посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., зареєстрованої в реєстрі за № 4232, відповідно до якої ОСОБА_2 повідомляє про те, що утримувати сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знаходить можливим. У зв`язку з чим просить суд розглядати цивільну справу про відмову від дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у його відсутність. Надає вільну та безумовну згоду на призначення опікуном його неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його бабусі - ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.02.2024 за вих. № 722/02.02.01-22/25/14/24, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виявлення відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню неповнолітньої дитини належним чином. З долучених до матеріалів справи рішень, висновків опікунської ради підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про свою дитину, не цікавляться його життям, участі у вихованні не приймає.

Крім того, ОСОБА_2 надано заяву, з якої вбачається, що утримувати сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знаходить можливим.

Аналізуючи наведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї неповнолітньої дитини, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Щодо позовних вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до наступного.

Відповідно до довідки з КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3», ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути опікуном. На «Д» обліку не перебуває.

Згідно довідки КНП ММР «Центр соціально значущих хвороб» про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психотропних речовин № 5445 від 02.10.2023, психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психотропних речовин, протипоказань для виконання обов`язків піклувальника ОСОБА_1 не має.

ОСОБА_1 станом на 05.10.2023 до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою з Міністерства внутрішніх справ України серії ВР № 001597220.

ОСОБА_2 надано заяву, з якої вбачається, що останній надає вільну та безумовну згоду на призначення опікуном його неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його бабусі - ОСОБА_1

Згідно подання про доцільність встановлення піклування над ОСОБА_3 від виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 31.01.2024 за вих. № 569/02.02.01-22/25/14/24, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, керуючись рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.01.2024, вважає за доцільне встановити піклування над дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити піклувальником дитини ОСОБА_1 , у разі прийняття судом рішення про позбавлення батька батьківських прав.

Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Частиною 1 ст. 59 Цивільного кодексу України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Згідно ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Частинами 2, 3 та 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Дані про те, що наявні підстави, що ОСОБА_1 , не може бути призначена піклувальником над неповнолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у суду відсутні.

Враховуючи те, що на момент ухвалення судом рішення у даній справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім, суд приходить до висновку, що слід призначити ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавлений батьківського піклування.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її доходу, щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до наступного.

Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляла, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, суд не здійснює.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60грн (за позовну вимогу про стягнення аліментів).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування над неповнолітньою особою та призначення їй піклувальника, стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку та призначити його опікуном ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60грн (одну тисячу сімдесят три гривни шістдесят копійок).

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Третя особа:

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1, .

Повний текст судового рішення складено «16» квітня 2024

Суддя Н.О. Рум`янцева