Справа № 484/2699/23
Провадження № 2/484/321/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Цехотської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

26.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що у 2016 році Первомайським міськрайонним судом було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн.

10.02.2020 року Первомайським міськрайонним судом було змінено розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів на 1/4 частини всіх доходів останньої починаючи з 27.12.2019 року.

Відповідач офіційно ніде не працює і матеріальної допомоги на утримання дочки (аліменти) позивачеві майже не надає. Внаслідок постійного невиконання відповідачем рішення суду за нею постійно утворювалася заборгованість по виплаті аліментів, що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця.

Таким чином, представник позивача вказує, що загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.10.2020 року но 01.05.2023 року становить 77116 грн. 34 коп.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважають вимоги необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час звернення позивача до суду вже повнолітня.

14.03.2014 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.10.2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн.

10.02.2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було змінено розмір стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на 1/4 частину всіх видів доходів починаючи з 27.12.2019 року.

На підставі цього рішення суду 13 березня 2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчого листа №2/484/303/20 та пред`явлено його до виконання. 01 жовтня 2020 року його повернуто стягувачеві на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість по аліментам станом на 01 жовтня 2020 року відсутня.

13.07.2022 року Первомайським ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження ВП № 69347801 з примусового виконання вказаного судового рішення.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 15.08.2024 року з жовтня 2020 року по липень 2023 року, станом на 18.06.2023 року відповідач заборгувала аліменти на загальну суму 87502,70 грн.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що загальна сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.10.2020 року по 01.05.2023 року становить 77116 грн. 34 коп. та додав до позову розрахунок неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.

Однак, суд не може погодитися із вказаним розрахунком представника позивача виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони неодноразово зверталися до суду за захистом своїх порушених прав стосовно правовідносин, які виникли відносно аліментів, що стягуються на утримання їхньої спільної доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: стосовно стягнення з позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (справа № 484/1299/23), припинення стягнення аліментів з позивача (справа № 484/2475/22) та часткове скасування заборгованості відповідача зі сплати аліментів (справа № 484/4387/23).

Так, постановою Миколаївського апеляційного суду від 30.04.2024 року у справі № № 484/4387/23, яка набрала законної сили, встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року (справа 484/2475/22) встановлено, що до 07 лютого 2022 року спільна донька сторін ОСОБА_3 проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 07 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та донькою виник конфлікт, внаслідок якого донька забрала з собою усі належні їй речі та поїхала з дому матері і більше не повернулася до проживання разом зі своєю матір`ю. 18 травня 2022 року ОСОБА_3 переїхала на постійне проживання до батька, де і проживала постійно до досягнення нею повноліття.

Отже, зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №484/2475/22, встановлено факт, що донька сторін до 07 лютого 2022 року проживала з матір`ю ОСОБА_2 , починаючи з 07 лютого 2022 року дочка сторін не проживала з позивачкою, а з 18 травня 2022 року стала проживати з батьком ОСОБА_1 і з цього часу, цим же рішенням суду припинено стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання спільної дитини.

Під час розгляду справи № 484/2475/22 був наданий аналіз довідці ОСББ «Орлик», рішенню виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 8 липня 2022 року №231 про визначення проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 та особистими поясненням ОСОБА_4 , яка була допитана судом в судовому засіданні та встановлено конфліктну ситуацію, яка виникла між матір`ю та дитиною, наслідком якої став переїзд дитини на постійне проживання до батька.

Більш того, постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року, яку прийнято за результатами перегляду рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 квітня 2023 року у цивільній справі 484/1299/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення пені у зв`язку із порушенням останнім обов`язку по їх сплати за період з 01 травня 2021 року по травень 2022 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховану на заборгованість зі сплати аліментів саме за період часу з 18 травня 2022 року по 01 травня 2023 року, а не з 01.10.2020 року, як вказував представник позивача у позовній заяві та своєму розрахунку, станом на день звернення до суду 26 травня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 333/6020/16-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розрахунок пені слід провести наступним чином.

- за 2022 рік:

за травень: 1234,37грн. (з 18 по 31 травня) х 100 днів х 1% = 1234,37грн.;

за червень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за липень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за серпень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за вересень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за жовтень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за листопад: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за грудень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

- за 2023 рік:

за січень: 2733,25грн. х 100 днів х 1% = 2733,25грн.;

за лютий: 2733,25грн. х 86 днів х 1% = 2350,59грн.;

за березень: 2733,25грн. х 55 днів х 1% = 1503,29грн.;

за квітень: 2733,25грн. х 25 днів х 1% = 683,31грн.;

Таким чином, всього розмір неустойки становить 27637, 56грн. І саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов необхідно задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги від 26.05.2023 № 118, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шалару О.І., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 26.05.2023р., а саме: складання позовної заяви до суду в розмірі 2000,00 грн., розрахунок неустойки (пені) за прострочення аліментів в розмірі 1000грн., представництво інтересів у суді в розмірі 2000грн.

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 35 від 26.05.2023р. на підставі договору про надання правової допомоги від 26.05.2023р. на суму 5000грн.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії малозначних; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (адвокат фактично не приймав участі в судових засіданнях а розрахунок заборгованості зроблений судом самостійно), суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (вартість послуг зі складання позовної заяви).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНПП: НОМЕР_2 ), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховану на заборгованість зі сплати аліментів за період часу з 18 травня 2022 року по 01 травня 2023 року в розмірі 27637 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати (правничу допомогу) в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного тексту рішення - 25.09.2024 року.

Суддя: