Справа №705/1275/21
2/705/256/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Годік Л.С.

при секретарі Давидяк І.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ 2000» про усунення перешкод в користуванні власною земельною ділянкою шляхом її повернення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ 2000» про усунення перешкод в користуванні власною земельною ділянкою шляхом її повернення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №636918 ОСОБА_4 належала земельна ділянка, площею 2,9560га, з кадастровим номером :03:000:1639, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.11.2011 між власником земельної ділянки ОСОБА_4 та СТОВ «Степ 2000» було укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , за умовами якого він передав відповідачу земельну ділянку в оренду строком на 10 років. 20.05.2020 ОСОБА_4 склав заповіт, яким вказану земельну ділянку заповів позивачу ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, позивач вступив у право спадкування за заповітом та успадкував зазначену земельну ділянку, отримав правовстановлюючі документи та належним чином зареєстрував своє право власності на цю земельну ділянку. Після успадкування земельної ділянки він звернувся до відповідача з питанням щодо припинення договору оренди, оскільки зі слів колишнього власника йому було відомо, що договір оренди землі закінчується у 2021 році, оскільки він був укладений у 2011 році. Тоді ж йому стало відомо, що нібито ОСОБА_4 28.11.2016 уклав додаткову угоду з відповідачем до договору оренди земельної ділянки №33 від 01.11.2011, відповідно до якої було доповнено п. 4.1. за змістом якого, починаючи з моменту закінчення строку дії договору, передбаченого п. 4 договору оренди земельної ділянки строк дії цього договору продовжується на 12 років. Проте, він вважає, що вказана додаткова угода містить виправлення дати її укладення і взагалі в нього виникають сумніви, що підписана вона ОСОБА_4 власноручно. Тому, вважає, що в даному випадку порушено його право, як власника земельної ділянки, тому він звернувся до суду за їх захистом саме з такими позовними вимогами, а саме усунення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою шляхом її повернення.

За вх. № 8554 від 21.04.2021 від представника відповідача СТОВ «Степ 2000» - адвоката Пєнязькової О.О. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що між СТОВ «Степ 2000» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки №33 від 01.11.2011 строком на 10 років. Також, було укладено додаткову угоду до цього договору від 28.11.2016, якою збільшено розмір орендної плати та продовжено дію договору оренди земельної ділянки на 12 років з моменту закінчення строку дії договору оренди. На момент звернення з даним позовом до суду вказаний договір оренди земельної ділянки є дійсним, строк дії якого завершується 14.11.2021, оскільки він був зареєстрований Держкомземом 14.11.2011. Тому, в даному випадку права позивача жодним чином не були порушені будь якими діями відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Мельник О.Ф. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача СТОВ «Степ 2000» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що в даному випадку діями відповідача не були порушені права позивача, адже на час звернення з даним позовом до суду договір оренди земельної ділянки був чинним та відповідач належним чином виконував всі умови за вказаним договором. Висновок експерта є сумнівним, оскільки експерт для проведення експертизи обрав один документ для порівняння підпису у додатковій угоді.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №636918 ОСОБА_4 належала земельна ділянка, площею 2,9560га, з кадастровим номером :03:000:1639, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.11.2011 між власником земельної ділянки ОСОБА_4 та СТОВ «Степ 2000» було укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , за умовами якого він передав відповідачу земельну ділянку в оренду строком на 10 років.

Відповідно до п. 46 вказаного договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається із долученого позивачем Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та з самого договору оренди земельної ділянки, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:1639 на підставі договору оренди земельної ділянки №33 від 01.11.2011, було зареєстровано 14.11.2011.

Отже, із зазначеного можливо зробити висновок, що договір оренди земельної ділянки №33 є чинним протягом визначеного строку 10 років з моменту його реєстрації, тобто до 14.11.2021.

20.05.2020 ОСОБА_4 склав заповіт, що був посвідчений секретарем Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яким земельну ділянку, площею 2,9560га, з кадастровим номером :03:000:1639, що розташована на території Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області, заповів позивачу ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 вступив у право спадкування за заповітом та успадкував зазначену земельну ділянку, отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.12.2020 та належним чином зареєстрував своє право власності на дану земельну ділянку.

Після успадкування земельної ділянки він звернувся до відповідача з питанням щодо припинення договору оренди, оскільки зі слів колишнього власника йому було відомо, що договір оренди землі закінчується у 2021 році, оскільки він був укладений у 2011 році. Тоді ж йому стало відомо, що ОСОБА_4 28.11.2016 уклав додаткову угоду з відповідачем до договору оренди земельної ділянки №33 від 01.11.2011, відповідно до якої було доповнено п. 4.1. за змістом якого, починаючи з моменту закінчення строку дії договору, передбаченого п. 4 договору оренди земельної ділянки строк дії цього договору продовжується на 12 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він ставить під сумнів зазначену додаткову угоду, адже вона містить виправлення дати її укладення, а також те, що на ній міститься особистий підпис ОСОБА_4 , а не будь якої іншої особи. Вважає, що таким чином порушено його право і усунути його можливо лише шляхом усунення йому перешкод у користуванні цією земельною ділянкою та зобов`язанням відповідача повернути йому дану земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, докази є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні доказами; висновки експертів; показання свідків.

Відповідно до статей 77 - 80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки №33 на момент звернення з даним позовом до суду 22.03.2021 був чинним, адже з урахуванням інформації, що міститься у договорі оренди та Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, відповідно до номеру запису про інше речове право, строк дії договору оренди земельної ділянки № 33, вважається до 14.11.2021.

Позивачем не наданого жодного доказу того, що відповідачем, тобто орендарем земельної ділянки, не були виконані будь які умови вказаного договору оренди, не надав суду доказів того, що вказаний договір був розірваний чи визнаний недійсним з певних підстав.

Обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Недійсність додаткової угоди від 28.11.2016 не є підставою для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою її власником, оскільки на час звернення до суду діяв основний договір оренди земельної ділянки № 33 від 01.11.2011.

На час звернення до суду із позовом будь-які права позивача відповідачем порушені не були.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивачем не надано необхідних доказів щодо порушення його законних прав зазначеним відповідачем, позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4, 12,13,76,81,83,84 258-259,264,265,273,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ 2000» про усунення перешкод в користуванні власною земельною ділянкою шляхом її повернення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік