справа № 174/834/24
п/с № 2-о/174/24/2024
УХВАЛА

05 липня 2024 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

Заяву про встановлення факту подано до суду за правилами окремого провадження.

Мету встановлення цього факту судом обґрунтував тим, що проживав без укладення шлюбу із ОСОБА_2 і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_3 . З 2017 року вони припинили спільне проживання. У грудні 2018 року матір ОСОБА_2 привела до нього ОСОБА_3 і повідомила, що онуку їй залишила ОСОБА_2 , яка виїхала за кордон, однак вона не має можливості її виховувати і вона залишає дитину йому. З грудня 2018 року до цього часу дочка проживає постійно із ним у м. Вільногірську. Він є військовозобов`язаним та може бути мобілізований до складу Збройних Сил України та інших військових формувань. Звертаючись до суду, батько просив встановити факт самостійного виховання дитини з метою звільнення його від призову на військову службу під час мобілізації.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі - "Постанова Пленуму"), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму у кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

У цій справі заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту самостійного виховання дитини, з метою (згідно з доводами заявника) отримання відстрочки від мобілізації.

Тобто, заявлені вимоги, враховуючи їх мету, пов'язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов'язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані виключно з публічно-правовими відносинами заявника з державою.

В той же час, жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати судовим рішенням факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати факт перебування дітей на утриманні саме батька.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав чи усиновлення дітей. Крім того, судом під час вирішення спору у позовному провадженні щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні такого спору.

Слід звернути увагу, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19)).

Ураховуючи, що ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (який заявник вказав зацікавленою особою) може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для відстрочки (звільнення) від призову на військову службу під час мобілізації (про що заявник вказав у заяві), і не пов`язаний з виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги не є вимогами, які пов'язані зі здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження на підставі статей 293, 315 ЦПК України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що подана заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, слід відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 186, 315 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: І.А Ілюшик