Справа № 643/7963/23
Провадження № 2/643/348/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О.О.

за участю секретаря судового засідання Ткачова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голік Світлани Віталіївни про скасування постанови приватного нотаріуса та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голік Світлани Віталіївни у якому з урахуванням уточнень просить скасувати постанову приватного нотаріуса Голік С. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 липня 2023 року вих. № 71/02-31, визнавши поважними причини пропуску строку на подання заяви на прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці з часу набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач фактично проживав та наразі проживає за вказаною адресою. Маючи намір прийняти спадщину, позивач 27.04.2023 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голік С.В., однак у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті ОСОБА_2 йому було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Однак, строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено у дію правовий режим воєнного стану, який у подальшому неодноразово продовжено. У зв`язку з вказаною обставиною та бойовими діями на території міста Харкова позивач був змушений евакуюватись в інший регіон держави не маючи при собі відповідні правовстановлюючі документи, що унеможливило подання заяви у встановлений строк. При цьому, позивач у 2022 році звертався у телефонному режимі до нотаріуса, та йому було повідомлено, що з початку війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Після повернення до міста Харкова, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але строк був вже пропущений.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою від 18.09.2023 відкрито провадження по даній справі у порядку загального позовного провадження. Встановлено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, письмових пояснень.

17 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивач не довів існування жодних поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зокрема вказував, що зміни у законодавстві давали можливість позивачу подати заяву на прийняття спадщини будь-якому нотаріусу на території України, у тому числі поштовим зв`язком.

Ухвалою від 17.10.2023 витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голік С.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 жовтня 2023 року до суду надійшли витребувані ухвалою від 17.10.2023 матеріали.

У відповіді на відзив, поданій до суду через систему «Електронний суд» 10.11.2023, представник позивача адвокат Бєлова О.Є. підтримала позовні вимоги, а також додала, що зазначені у позовній заяві причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними, оскільки він був змушений евакуюватись з міста Харкова через бойові дії, а нотаріус у телефонному режимі повідомила йому, що прийняти спадщину він зможе після закінчення воєнного стану.

Ухвалою суду від 13.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились. У справі міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі.

Відповідач - Харківська міська рада, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, окрім відзиву на позовну заяву, будь - яких інших заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду не подала.

Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голік С.В. подала заяву про розгляд справи без її участі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 26.01.2022 відділом ДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис 1598. Факт родинних зв`язків позивача з померлою підтверджується: свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 05.10.1965 та його паспортом серії НОМЕР_3 . Факт наявності спадкової маси підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.03.2002 № 5-02-226257, витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №71001915.

З матеріалів спадкової справи №30/2023 заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що вказана спадкова справа була заведена на підставі заяви позивача у справі. Також, відповідно до наданих інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 27.07.2023 вбачається, що свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не видавались, заповіти та спадкові договори відсутні.

Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 71/02-31 від 27.07.2023, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Голик С.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 порушив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений п.1 ст.1270 ЦК України, а також постійно не проживав разом з померлою на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із ст. 1221 ЦК України (у редакції Закону, яка діяла на момент відкриття спадщини) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, яка передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку в Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 та Постанові Верховного суду України від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Позивач, зазначаючи про причини пропуску ним строку прийняття спадщини вказує на воєнний стан в Україні, постійні обстріли території України, зокрема м. Харкова, та його вимушений у зв`язку з цим переїзд в інший регіон України, зміни в законодавстві щодо порядку прийняття спадщини, через які він безсумнівно вважав, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється і заяву про прийняття спадщини можна буде подати після війни.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійні обстріли міста Харкова у період з 24.02.2022 і по сьогоднішній день військами рф, що є загальновідомою обставиною, а також вимушену у зв`язку з цим евакуацію позивача в інший регіон держави, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері. Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у нього були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

При цьому суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції від 06.03.2022 установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється (п.3).

У подальшому 24.06.2022 було внесено зміни до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та викладено в такій редакції: установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 січня 2023 року по справі №676/47/21 (провадження № 61-8014св22), дійшов висновку, що п.3 постанови КМУ №164 суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню.

Суд вважає, що відповідні зміни законодавства щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану негативно впливають на можливість спадкоємців реалізувати свої справа, оскільки у такому випадку порушується принцип правової визначеності.

Так, офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації.

Зважаючи на викладені позивачем обставини, мінливість норм законодавства щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану, суд приходить до переконання, що позивач дійсно мав правомірні очікування що строк на прийняття спадщини на період воєнного стану в Україні зупиняється, однак подальші зміни у законодавстві строків прийняття спадщини позбавили його можливості реалізувати свої права на спадщину.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведені причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи вимоги щодо скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд звертає увагу, що згідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судовий захист прав позивача у даному випадку може здійснюватись шляхом визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а не шляхом скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голік Світлани Віталіївни про скасування постанови приватного нотаріуса та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у 2 (два) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Харківська міська рада, місцезнаходження: 61030, м. Харків, майдан Конституції, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04059243.

Відповідач: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голік Світлана Віталіївна, місцезнаходження: 61170, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 33.

Суддя: О.В. Осадчий