Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на квартиру неприватизованого житлового фонду в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до Київської міської ради, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на квартиру неприватизованого житлового фонду в порядку спадкування посилаючись на те, що розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації № 848 від 17.09.1999 року було дозволено змінити договір найму на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та укласти його з громадянкою ОСОБА_3 в зв`язку з виїздом квартиронаймача ОСОБА_4 . На виконання вищевказаного розпорядження квартиронаймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_3 (мати позивача). Окрім ОСОБА_3 , як квартиронаймача, в квартирі також був зареєстрований її батько ОСОБА_5 . Усвідомлюючи про необхідність приватизації квартири та оформлення її у приватну власність ОСОБА_3 , як особа на яку було оформлено договір найму, розпочала займатися підготовкою та збором документів необхідних для приватизації квартири. Так, 25.09.2015 р. ОСОБА_3 була отримана довідка за № 8058 про те, що ордер на Квартиру є втраченим. Окрім того, на замовлення ОСОБА_3 Київським міським бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на квартиру від 23.11.2015р. В подальшому, ОСОБА_5 , як батько - ОСОБА_3 , і як друга офіційно зареєстрована особа у квартирі, не бажаючи приймати участь в приватизації квартири оформив нотаріальну заяву від 04.03.2021 р. зареєстровану в реєстрі за № 493 про те, що дає свою згоду на приватизацію квартири ОСОБА_3 , без його участі в приватизації. Претензій майнового чи фінансового характеру з цього приводу немає. 16.11.2021 р. ОСОБА_3 була отримана довідка із АТ «Ощадбанк» , якою підтверджується, що ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , правом приватизації за зазначеною адресою: АДРЕСА_2 не скористалась. Окрім того, 10.12.2021 р. в Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації була отримана довідка про реєстрацію місця проживання, згідно якої ОСОБА_3 була зареєстрована у вказаній квартирі з 1977 року. На превеликий жаль, 22.03.2022 р., ОСОБА_5 , загинув , у зв`язку зі смертю було видане свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 30.03.2023 р. Таким чином, з моменту смерті батька, ОСОБА_3 стала єдиною особою чиє місце реєстрації було зареєстровано в квартирі і вона одноособово мала право брати участь в приватизації квартири. За результатами підготовки та збору необхідних документів для приватизації квартири, ОСОБА_3 зверталася з відповідним пакетом документів до органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Однак, було отримано рішення за № 43-79/22 від 20.07.2022 р. про відмову в приватизації квартири через відсутність деяких документів. Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у своєму рішенні зазначив, що після надання документів яких не вистачає, питання щодо приватизації зазначеного житлового приміщення буде розглянуто повторно. Не зупиняючись на отриманій відмові, ОСОБА_3 продовжувала збирати необхідні документи для повторної їх подачі. Разом з цим, після смерті свого батька, ОСОБА_3 почала дуже погано себе почувати, різко погіршився стан її здоров`я, що в подальшому взагалі призвело до необхідності догляду за нею. У вересні 2022 року їй було діагностовано онкологічне захворювання. Незважаючи на значне погіршення здоров`я, до останнього ОСОБА_3 продовжувала вчиняти дії щодо збору необхідних документів для завершення процедури приватизації квартири. Так, перед самою смертю ОСОБА_3 отримала лист від Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за № 103-103/Ф-821-5977 від 13.12.2022 р. з проханням до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про виготовлення нового технічного паспорту на Квартиру. Окрім того, 14.12.2022 р. ОСОБА_3 була отримана повторно довідка від АТ «Ощадбанк» про те, що вона проживає в квартирі та не скористалася правом на приватизацію житла. 20.12.2022 р. ОСОБА_3 у віці 45 років померла. В цей же самий день було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 . Таким чином, ОСОБА_3 не встигла за своє життя до кінця реалізувати процедуру приватизації Квартири, отримати відповідне рішення та оформити її собі у власність. В подальшому, у зв`язку із смертю ОСОБА_3 в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О. 24.03.2023 р. була відкрита спадкова справа та внесений відповідний реєстраційний запис до Спадкового реєстру, підтвердженням чого може слугувати Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 71920512 від 24.03.2023 р. Єдиним спадкоємцем, яка подала в межах визначеного законом строку заяву про прийняття спадщини є дочка померлої ОСОБА_2 . Саме позивач є єдиною спадкоємицею після смерті спадкодавця, що в свою чергу підтверджується листом отриманим позивачем від приватного нотаріуса за вих. № 32/02-14 від 27.09.2023 р. Відповідно до листа нотаріуса, за матеріалами спадкової справи № 02/2023 заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О. після смерті спадкодавця ОСОБА_3 наявні данні про те, що до складу спадкоємців спадкодавця ОСОБА_3 входить ОСОБА_2 . Позивач є рідною дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 25.12.2009 р. За результатами спливу строків про прийняття спадщини, з метою оформлення спадкових прав на Квартиру Позивач звернулася до приватного нотаріуса Горбаль Н.О. Однак, приватний нотаріус за результатами розгляду поданих Позивачем документів видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2023 р., оскільки Позивачем не було подано документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на квартиру. В своїй постанові нотаріус постановив відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 03.11.2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та витребувано докази.

27.11.2023 року до суду надійшов відзив, з якого вбачається, що Київська міська рада заперечує проти задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 померла, яка була матір`ю позивачки. Згідно матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 1977 року по день смерті. На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована одна. З матеріалів позовної заяви вбачається, що до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О із заявою про прийняття спадщини завернулась донька померлої ОСОБА_2 . Проте, приватний нотаріус Горбаль Н.О. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2023 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірну квартиру. На підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації від 17.09.1999 № 848 «Про зміну договору найму жилих приміщень» ОСОБА_3 надано дозвіл на зміну договору найму двокімнатної квартири АДРЕСА_4 у зв`язку з виїздом квартиронаймача ОСОБА_4 . В подальшому наймач спірної квартири ОСОБА_3 звернулася до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_4 . Рішенням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.07.2022 № 43-279/22, ОСОБА_3 відмовлено в оформлені документів на приватизації квартири АДРЕСА_5 у зв`язку з подачею неповного пакету документів. Водночас зазначив, що після надання всіх необхідних документів орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розгляне питання щодо приватизації зазначеного житлового приміщення. Проте, ОСОБА_3 повторно не зверталася до органу приватизації з метою приватизації квартири АДРЕСА_4 . З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_3 не висловила волю на приватизацію займаної квартири та не звернулася з відповідною заявою до органу приватизації, у порядку приписів пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян. Отже, Київська міська рада вважає, що за життя ОСОБА_3 не почала процедуру приватизації житла, доказів, які б свідчили про те, що у померлої виникло право на приватизацію спірного житла матеріали справи не містять. Оскільки квартира АДРЕСА_4 не увійшла до кола спадкового майна та на момент смерті не належала на праві власності ОСОБА_3 підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру неприватизованого житлового фонду в порядку спадкування не має.

29.11.2023 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації з яких вбачається, що третя особи висловила аналогічну позиції, що висловлена відповідачем та просить суд відмовити в задоволенні позову.

06.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи.

15.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив третьої особи, яка долучена до матеріалів справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позові та відповідях на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, квартира АДРЕСА_4 перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Згідно розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 від 13.02.2015 року «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством в місті Києві» будинок закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва».

Згідно довідки виданої ЖРЕО № 408 від 25.09.2015 року за № 8058, виданої ОСОБА_3 , ордер на квартиру АДРЕСА_4 втрачено.

З витягу розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації № 848 від 17.09.1999 року «Про заміну договору найму жилих приміщень» дозволено ЖРОЕ - 8 змінити договір найму на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та укласти його з ОСОБА_3 , одинокою, в зв`язку з виїздом квартиронаймача ОСОБА_4 .

З відповіді Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.12.2024 року вбачається, що за інформацією, яка міститься в картотеці відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб у період з 01.01.1999 року по теперішній час за адресою АДРЕСА_2 було зареєстровано дві особи, а саме:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.06.1994 року по 20.12.2022 року, знята з реєстрації у зв`язку зі смертю;

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 13.10.2001 року по 30.03.2022 року, знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що зроблений відповідний актовий запис № 24226, що підтверджується копією свідоцтва про смерть видане 20.12.2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м.Київ).

За життя ОСОБА_3 зверталась до органу приватизації Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації щодо приватизації квартири АДРЕСА_4 .

Рішенням органу приватизації Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації № 43-79/22 від 20.07.2022 року відмовлено ОСОБА_3 та членам її сім`ї в приватизації квартира АДРЕСА_4 . Підставою відмови є відсутність повного пакету документів, необхідних для приватизації. В рішення зазначено, що після надання зазначених в рішенні документів Орган приватизації Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації повторно розгляне питання щодо приватизації зазначеного приміщення.

Позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видане 25.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві та видане свідоцтво серія НОМЕР_3 .

24.03.2023 року приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О. відкрито спадкову справу.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4 , оскільки не подані документи, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду із позовом позивач враховуючи, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 право власності на квартиру не було зареєстровано спадкодавцем через фактичне не завершення розпочатої спадкодавцем процедури приватизації такого житлового приміщення, то таке право спадкоємця увійшло у спадщину, яку успадкувала позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі(будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

У пункті 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, визначено,що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

- довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

- технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

- копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

- документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

- заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві).

Судом встановлено, що спірне житлове приміщення на даний час є неприватизованим та перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, вказана обставина учасниками процесу не оспорюється, а тому доказуванню в силу ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 звернувшись до органу приватизації Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації отримала рішення про відмову в приватизації квартири АДРЕСА_4 . Повторно ОСОБА_3 до органів приватизації з заявами про приватизацію спірної квартири не зверталась. Доказів протилежного суду не надано.

Жодних інших доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець ОСОБА_3 зверталася до органів приватизації з заявою на приватизацію спірного житла, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що її мати, спадкодавець, не завершила процес приватизації, у зв`язку з цим, вона як спадкоємець, набула право вимоги про визнання за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування.

Суд зауважує, що в даному випадку вимога позивача про визнання права власності на квартиру без вирішення питання щодо її приватизації, є передчасною.

Окрім того, з системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів.

Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ від 05.08.2019 року за № 761/28893/16ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку суд не погоджується з обраним способом захисту прав позивача - визнання права власності на квартиру, оскільки , по-перше, ОСОБА_3 за життя не набула права власності на спірну квартиру, тому і позивач також не набуває права власності в порядку спадкування, по-друге, суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла за вищенаведеними в рішенні нормами права.

Отже, правильним та ефективним способом захисту прав позивача як спадкоємця за законом, є вимога про визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця права на приватизацію квартири, та його доведення, а не визнання права власності на неї, враховуючи той факт що вона перебуває у державному житловому фонді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 345, 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, ст. 9 ЖК України, ст. ст. 3, 5, 12, 13, 18, 141, 258, 260, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання права власності на квартиру неприватизованого житлового фонду в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.07.2024 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РОНКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Київська міська Рада, , адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Хрещатик, 36;

Третя особа: Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, , адреса місцезнаходження: місто Київ, бульвар І.Котляревського, 1/1.

Суддя Н.О.Яровенко