ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/699/24 Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 22-ц/818/2540/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: скарга на дії ДВС
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - адвоката Тіторенка Ігора Анатолійовича на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року по цивільній справі № 646/699/24, за скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Титаренка І.А. на дії та рішення старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власик М.А. у виконавчому провадженні №55277875 з виконання виконавчого листа у справі, виданого 14.05.2013р. Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №2-354/2011, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 769683,98 грн.,

В С Т А Н О В И В :

АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду зі скаргою та просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власик М.А. у зв`язку з винесенням постанови від 28.02.2023р.про закінчення виконавчого провадження №55277875;

- зобов`язати виконавця поновити виконавче провадження та вжити процесуальних заходів для процесуального правонаступництва спадкоємців боржника;

- зобов`язати виконавця повідомити суд про результати виконання ухвали суду.

Скарга обґрунтована тим, що скаржник є стягувачем у виконавчому провадженні №55277875 про стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 769'683,98 грн. 08.01.2024р. з реєстру Автоматизованої системи виконавчих проваджень стягувач дізнався про те, що постановою виконавця було закінчено виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника. Скаржник вважає цю постанову неправомірною, оскільки виконавець не вжив всіх передбачених законом заходів для залучення правонаступників боржника.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 травня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою представник АТ «УкрСиббанк» - адвокат Тіторенко І.А. посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано того факту що матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про дії виконавця щодо отримання інформації стосовно відсутності чи наявності спадкоємців померлого боржника які б слугували підставою для подання стягувачем заяви про заміну сторони у разі наявності спадкоємців. Без отримання відомостей про наявність спадкоємців у померлого боржника стягувач не може подати заяву про заміну померлого боржника правонаступником (спадкоємцем) так як йому не відомо про наявність спадкоємців, а отримати інформацію про наявність спадкоємців самостійно стягувач не може тому що дана інформація є нотаріальною таємницею.

Вказує, що виконавець у разі отримання відомостей про смерть боржника, у правовідносинах які передбачають правонаступництво, повинен здійснити дії направлені на отримання відомостей щодо можливих спадкоємців померлого боржника.

Враховуючи, що зобов`язання померлого боржника за рішенням суду передбачають правонаступництво спадкоємців, вважаємо що підстав для закриття виконавчого провадження, без проведення дій по встановленню спадкоємців, не було.

Матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що державним виконавцем не в повному обсязі вчинено виконавчі дії по виконанню рішення суду, а саме не здійснено дії по встановленню правонаступників (спадкоємців) Боржника.

Для встановлення спадкоємців померлого боржника, виконавець повинен виконати свій обов`язок та скористатися своїм правом на звернення до органів нотаріату для встановлення спадкоємців померлого боржника.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця від 28.02.2023р. про закінчення виконавчого провадження №55277875 прийнята державним виконавцем із порушенням закону в частині не здійснення дій по встановленню можливих правонаступників (спадкоємців) Боржника. А оскаржувана ухвала суду не містить обґрунтування чому виконавець не повинен був здійснювати ці дії і при цьому містить передчасний висновок про відсутність заяви стягувача про заміну боржника спадкоємцем.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд зазначив, що положеннями п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній як на момент винесення оскаржуваної постанови, так і на момент розгляду скарги) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, до обов`язків виконавця, які визначені законом, не входить вчинення дій, направлених на встановлення правонаступників померлого боржника-фізичної особи.

У п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» міститься норма про неможливість закінчення виконавчого провадження у закінченню у разі припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, а не у разі смерті фізичної особи сторони виконавчого провадження.

В той же час, як вбачається з вищевказаних положень ст.15 Закону, виконавець може ініціювати перед судом питання про заміну сторони правонаступником за заявою сторони.

Таким чином, у виконавчому провадженні №55277875 виконавець міг звернутися до суду з заявою про заміну померлого боржника його правонаступниками тільки за наявності відповідної заяви стягувача.

При цьому за правилами ст. 55 ЦПК України стягувач не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з заявою про заміну померлого боржника його правонаступниками.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» (далі - Закон про виконавче провадження) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження, яке у даному випадку допускає правонаступництво.

Так, відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи та може мати місце на будь-якій стадії судового провадження.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиціальністю, виконуваністю.

Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 08лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), на які посилається заявниця у касаційній скарзі, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 2-85/11(провадження № 61-14892св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 761/13847/15-ц(провадження № 61-3862св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 2604/3166/2012(провадження № 61-7273св23) та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Статтею1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша статті 1281 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2017р. головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іванова Л.І. відкрила виконавче провадження №55277875 на підставі виконавчого листа, виданого 14.05.2013р. Червонозаводським районним судом м.Харкова у справі №2-354/2011, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 769'683,98 грн.

Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власик Маргарити Анатоліївни від 28.02.2023р. виконавче провадження було закінчене на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 згідно з актовим записом про смерть №9423 від 08.05.2021р.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону про виконавче провадження).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника(пункт 3 частини першої статті 39 Закону про виконавче провадження).

Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону про виконавче провадження) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22)).

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону про виконавче провадження).

Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження, відповідно до неї у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Саме такі висновки були висловлені у постановах ВС від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження № 11-39гс20),від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22), від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), від31 січня 2024 року у справі № 346/5515/22(провадження № 61-15115св23), від 17 січня 2024 року у справі № 761/15979/13-ц(провадження № 6113540св23), від 29 листопада 2023 року у справі № 2-213/10-ц(провадження № 61-13160св22), від 08 листопада 2023 року у справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) та інших.

Суд першої інстанції всупереч ч. 4 ст. 263 ЦПК України безпідставно не врахував наведених висновків Верховного Суду про те, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Тому, з урахуванням вищевказаного правового обґрунтування слід визнати, що у даній справі виконавче провадження №55277875 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 14.05.2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №2-354/2011, було помилково завершене 28.02.2023 року на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону про виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 .

У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17(пункти 78-79)).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги є помилковим, а доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Оскільки невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення повністю і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення у відповідній частині, колегія суддів вважає за необхідне скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати та захистити порушене право заявника на належне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - адвоката Тіторенка Ігора Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 травня 2024 року скасувати.

Скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Титоренка Ігора Ан6атолійовича на дії та рішення старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власик М.А. у виконавчому провадженні №55277875 з виконання виконавчого листа у справі, виданого 14.05.2013р. Червонозаводським районним судом м.Харкова у справі №2-354/2011, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 769683,98 грн. задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Власик М.А. по прийняттю 28.02.2023 року постанови про закінчення виконавчого провадження №55277875.

Зобов`язати старшого державного виконавця поновити виконавче провадження №55277875 та вжити процесуальних заходів щодо процесуального правонаступництва боржника ОСОБА_1 її спадкоємцями.

Стягнути з Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3029 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук