печерський районний суд міста києва
пр. № 6-252/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

10 листопада 2021 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив здійснити заміну сторони стягувача у вказаній справі на підставі укладеного заявником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до якого перейшло право вимоги від АТ «КУА «Прімоколект Капітал», договору від 12 липня 2021 року про відступлення права вимоги № 12/07/2021-1 за кредитним договором № CL68575 від 16 липня 2008 року.

26 червня 2024 року матеріали справи на запит судді передано з архіву суду.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Заявник у поданій до суду заяві про заміну сторони вказав клопотання про розгляд за відсутності представника.

Згідно з частиною третьою статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» суму у розмірі - 50 573, 46 грн та судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн /а. с. 51-53/.

На виконання рішення від 15 лютого 2018 року Печерським районним судом міста Києва 11 жовтня 2019 року видано позивачеві виконавчий лист про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» /а. с. 64/.

12 липня 2021 року ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 12/07/2021-1, відповідно до умов якого ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв права вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за кредитним договором № CL68575 від 16 липня 2008 року /а. с. 66-68/.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Відповідно до пункту частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статей 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі статтею 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу статей 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України, можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то у пункті 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись статтями 1-23, 352-355, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (, поштовий індекс 79000, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, пов. 3, м. Львів, 79029) як на правонаступника за правом грошової вимоги у виконавчому провадженні на примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року про стягнення суми заборгованості у розмірі 50 573, 46 грн, судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова