РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Власик В.Я.,

представника відповідача адвоката Ромашко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.03.2021 року у справі № 569/12150/20.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час син ОСОБА_4 досяг повноліття та навчається на першому курсі Національного університету водного господарства та природокористування денної форми навчання, форма навчання платна, стипендію не отримує, період навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року. Стверджує, що в досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

16 січня 2024 року відповідачем через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволенні відмовити. Зазначає, що аліменти синові сплачує добровільно, також сплачує додаткові витрати на навчання, купує дорогі речі, син проживає в його квартирі, приймав та приймає участь у забезпеченні сина. Вказує, що виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання сина ОСОБА_4 , а отже підстав для примусового стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина, який продовжує навчання немає.

Представник позивачки - адвокат Власик В.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити. Пояснила, що відповідач служить в ЗСУ, має дохід достатній для сплати аліментів на сина.

Представник відповідача - адвокат Ромашко Л.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши думку учасників по справі, пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 19.10.2005 року.

З довідки НУВГП № 302 від 24 жовтня 2023 року вбачається, що син сторін по справі ОСОБА_3 є студентом І курсу навчання спеціальністі 051 «Економіка» Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту Національно університету водного господарства та природокористування (IV рівень акредитації). Форма навчання денна, платна. Стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2023 року по 30.03.2026 року.

З Договору № 12002052 про надання платної освітньої послуги від 15 серпня 2023 року Національного університету водного господарства та природокористування вбачається, що замовником освітньої послуги для здобуття вищої освіти ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 .

Згідно п. 3 вищевказаного Договору замовник освітньої послуги, тобто ОСОБА_2 , зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановленому цим договором. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 178 000,00 грн. (п. 1 розділу ІІІ договору).

На виконання вказаного Договору № 12002053 про надання платної освітньої послуги відповідачем ОСОБА_2 здійснено оплату послуг за навчання ОСОБА_3 на загальну суму 45 009,00 грн., що підтверджується квитанціями від 25.08.2023 року на суму 14 759,00 грн., від 02.01.2024 року на суму 14 750,00 грн. та від 30.08.2024 року на суму 15 500,00 грн.

Судом встановлено, що син сторін по справі ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 , що слідує з Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/006142793 від 08.08.2023 року та Витягу з Державного реєстру речових прав № 350418552 від 14.10.2023 року.

Платіжними інструкціями від 07.12.2023 року, 02.01.2024 року, 06.02.2024 року, 01.03.2024 року, 05.04.2024 року, 03.05.2024 року, 06.06.2024 року, 06.07.2024 року, 08.08.2024 року та від 06.09.2024 року підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 щомісячно з грудня 2023 року по вересень 2024 року включно перераховував на банківський рахунок синові ОСОБА_3 по 4 000,00 грн., як сплату аліментів.

З Договору про навчання в Рівненській автошколі ТСО України від 07.03.2024 року та платіжної інструкції від 07.03.2024 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 оплатив навчання сина ОСОБА_3 на здобуття права водіння транспортними засобами категорії В. Крім того, 08.03.2024 року ОСОБА_2 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_3 600,00 грн. в рахунок оплати за медичну довідку згідно договору про навчання.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 як свідок суду показав, що аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , що стягувалися за рішенням суду, сплачував на рахунок позивачки ОСОБА_1 вчасно, у зв`язку з чим виконавче провадження було закінчене. В подальшому домовився із сином, що буде кожного місяця перераховувати йому на банківську картку по 4 000,00 грн. та оплачувати йому навчання, а також додаткові витрати, які він буде потребувати. Свій батьківський обов`язок виконує, оплатив за перший рік навчання в НУВГП, оплатив за навчання водіння, також купив синові дорогого телефона, щомісячно перераховує кошти на банківську картку сина, сплачує синові страховий поліс. З сином спілкується в основному по телефону, по можливості зустрічається з ним, оскільки на даний час проходиться військову службу за межами Рівненської області. Син проживає в його квартирі, що належить йому на праві власності. Зазначив, що йому відомо, що позивачка проживає разом зі своїм співмешканцем в орендованій квартирі в сусідньому будинку, так як мав розмову з нею та поставив їй вимогу з приводу того, щоб сторонній чоловік в його квартирі не жив. Заперечив щодо сплати ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, бо вона хоче за його рахунок влаштувати своє життя. Зазначив, що утримує та має намір і в подальшому утримувати сина, поки той навчається. Підтвердив, що проходить військову службу в ЗСУ та що його грошове забезпечення складає 60 000,00 грн. і більше.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 як свідок суду показав, що навчається в Національному університеті водного господарства та природокористування на І курсі, проживає в м. Рівне в квартирі, яка належить батькові. Підтвердив, що від відповідача ОСОБА_2 на свій рахунок отримує по 4 000,00 грн. аліментів щомісячно. Проте цих коштів для нього недостатньо. Пояснив, що у зв`язку із навчанням потребує аліментів в розмірі 15 000,00 грн., так як на харчування витрачає по 500 грн. в день, про інші витрати, пов`язані з навчанням, не міг пояснити. Стверджував, що в його бабусі зберігаються грошові кошти, які йому належать, з яких його батько ОСОБА_2 сплачує за навчання.

Пояснення свідка ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки факт оплати за навчання в університеті з його особистих коштів не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Згідно досліджених банківських квитанцій оплату за навчання здійснює відповідач ОСОБА_2 . Також матеріали справи не містять документів в підтвердження понесених витрат на утримання ОСОБА_3 та витрат, пов`язаних з його навчанням.

Разом з тим, враховуючи сам факт продовження навчання дитини, що досягла 18 років, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20листопада 1989року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Отже, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Також Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.

Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними.

Також суд враховує, що позивачка не надала суду детальний розрахунок потреб коштів на утримання сина ОСОБА_4 під час його навчання, окрім договору, що підтверджує вартість навчання. При цьому сам факт такого навчання суд пов`язує з необхідністю надання батьками матеріальної допомоги дитині.

Виходячи з засад розумності та справедливості, інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення ним навчання але не довше ніж до досягнення ним 23 років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку. Виходячи з доходів відповідача, який проходить військову службу в ЗСУ та на даний час перебуває на передовій, дана сума буде складати від 6 тис. гривень до 13 тис. гривень, що з урахуванням допомоги матері буде достатньою сумою для дитини під час його навчання.

Крім того, стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 та ст. 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 04 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави.

На підставі ст.ст. 141, 180-184, 191, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 04 грудня 2023 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 в прибуток держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 16.01.2003 року, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 13.02.1997 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення виготовлений 20 вересня 2024 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук