ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/669/24
Провадження № 2/292/199/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року с-ще Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С.,

секретаря судового засідання Володіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у селищі Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) за заповітом, В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах на території Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Своїм заповітом від 16 березня 1996 року ОСОБА_2 все належне йому майно заповів їй. Після його смерті вона вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_2

21 липня 2023 року вона звернулася до Пулинської державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з тим, що дублікат Сертифіката серії ЖТ № 0338675 виданий після смерті ОСОБА_2 .. Таким чином, для реалізації нею спадкових прав виникла необхідність визнання її права в порядку спадкування в судовому порядку, тому просить суд визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0338675 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Хлібороб" с. Ясна Поляна Житомирського району Житомирської області у розмірі 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Ухвалою судді від 30.05.2024 відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2024 закрито підготовче засідання у справі та призначено її до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з"явилися, від позивачки на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі та участі її представника. Позовну заяву просить задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від секретаря Пулинської селищної ради

Житомирського району Житомирської області на адресу суду надійшла письмова заява, в якій вона просить суд проводити розгляд справи без участі представника селищної ради. Проти задоволення даного позову не заперечують. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом та вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.05.2024, повторно виданого Пулинським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 7). Згідно копії дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0338675, виданого 12.02.2008 Червоноармійською районною державною адміністрацією Житомирської області, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Хлібороб" розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 8). Відповідно до копії списку громадян, які виявили бажання отримати земельні частки (паї) в натурі (на місцевості) із земель реформованого КСП "Хлібороб" с. Ясна Поляна Очеретянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, в даному списку під № 389 значиться ОСОБА_2 .. Своїм заповітом, складеним 16.03.1996 та посвідченим секретарем виконавчого комітету Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, ОСОБА_2 все належне йому майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 9). Згідно довідок Кошелівського старостинського округу № 3 Пулинської селищної ради

Житомирського району Житомирської області № 479 та № 480 від 24.03.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті та протягом шести місяців після його смерті за даною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 10, 11). Відповідно до довідки Кошелівського старостинського округу № 3 Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 481 від 24.03.2023 ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який проживав по АДРЕСА_1 , дійсно прийняла спадщину та вступила у фактичне управління та володіння належним йому майном до 14 грудня 1996 року (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області № 329/02-31 від 21.07.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв"язку з тим, що правовстановлюючі документи на майно були видані після смерті ОСОБА_2 (а.с. 13). За даними Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області №316/01-16 від 11.06.2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, наявні два заповіти, складені ОСОБА_2 21.05.1974 та посвідчений Пулинською державною нотаріальною конторою Житомирської області за № 340, а також від 16.03.1996, який посвідчений Кошелівською сільською радою Пулинського району Житомирської області за № 9 (а.с. 22-24). Згідно копії витребуваного судом заповіту, складеного ОСОБА_2 21.05.1974 та посвідченого нотаріусом Червоноармійської державної нотаріальної контори Житомирської області № 340, ОСОБА_2 все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_4 (а.с. 47, 51, 53). За положеннями ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 4.16 глави 10 розд. ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" надано роз`яснення про те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в

нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року№7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X "Перехідні положення" ЗК України). Як вбачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_2 , будучи членом КСП "Хлібороб" с. Ясна Поляна Червоноармійського району Житомирської області, мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Хлібороб" с.Ясна Поляна Червоноармійського району Житомирської області у розмірі 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Під час розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину, до якої входить

право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Хлібороб"" с. Ясна Поляна Житомирського району Житомирської області у розмірі 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_2 . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивачка в силу ст. 1216 ЦК України набуває право на земельну частку (пай), правовстановлюючий документ на який виданий після смерті спадкодавця, в порядку спадкування за заповітом, як єдина спадкоємиця, що вступила у спадкові права, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 81, ч. 1 ст. 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального Кодексу України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, суд У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) за заповітом задоволити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" с. Ясна Поляна Червоноармійського (нині Житомирського) району Житомирської області розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0338675 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 10. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. С. Рябенька