Справа №359/1943/24
Провадження №2/359/1588/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 12.05.2020 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №188.

Від цього шлюбу мають дитину ОСОБА_3 2020 року народження.

На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб.

Ухвалою судді від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засіданні не з`явилась. Подала заяву у які й просила проводити розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечила.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище у подружжя ОСОБА_5 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу.

Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Керуючись ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112, СК України, ст. ст. 200,206,258,259,261,264, 265, 268,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 травня 2020 року, Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №188 розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чирка С.С.