Справа №403/25/22 провадження № 2/403/89/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Муляві В.В.,

з участю:

представника органу опіки та піклування Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області Чернявської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Устинівської селищної ради Кіровоградської області в інтересах: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на дітей та передачу подальшого їх влаштування органу опіки та піклування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач орган опіки та піклування Устинівської селищної ради Кіровоградської області звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 про: 1) позбавлення її, як матері, батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та 3) передачу подальшого влаштування дітей органу опіки та піклування.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач по справі, являючись матір'ю неповнолітньої ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, які на даний час перебувають на обліку сектору служби у справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідач має низький виховний потенціал, не виявила бажання працевлаштуватися для покращення матеріального становища сім'ї, не набула навичок догляду за сином ОСОБА_3 , який є інвалідом та потребує особливого нагляду, що мало наслідком перебування останнього у занедбаному стані. Після проходження курсу лікування від алкогольної залежності відповідач продовжує вживати алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя. За період перебування дітей в сім'ї патронатного вихователя відповідач не змінила способу життя та не навела лад в оселі. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_5 в будинку недостатньо продуктів харчування, дитячого одягу та взуття, майже відсутній запас палива на зимовий період. З урахуванням невиконання ОСОБА_5 плану соціального супровіду сім'ю відповідача було знято із соціального супроводу з негативним висновком. Крім того, відповідач жодного разу не відвідувала заклад дошкільної освіти, за місцем перебування свого сина ОСОБА_6 , а також школу за місцем навчання дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не цікавилася шкільним життям дітей. 08 листопада 2021 року неповнолітня ОСОБА_1 звернулась до органу опіки та піклування із заявою про позбавлення її матері ОСОБА_5 батьківських прав через постійне вживання нею алкоголю, примушування дітей до купівлі їй спиртних напоїв, побиття їх прутами та поліном. За вказаних обставин, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її малолітніх дітей як таку, що свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по вихованню, забезпеченню фізичного, духовного та морального розвитку дітей, передбаченими ст.150 СК України.

В судовому засіданні по розгляду справи представник позивача викладені в позовній заяви вимоги підтримала, прохала суд їх задоволити. Суду додатково пояснила, що відповідач по справі часто вживає спиртні напої, внаслідок чого не займається вихованням дітей, не приділяє їм належної уваги та піклування. Відповідач не працевлаштована, проживає за кошти державної соціальної допомоги на дітей. Із соціального супроводу сім'я ОСОБА_5 була знята з негативним висновком у зв'язку з невиконання нею плану соціального супроводу. Діти відповідача майже 2,5 роки перебувають в сім'ї патронатного вихователя ОСОБА_9 і за цей час відповідач, як їх мати, не виявила бажання спілкуватися з ними та створити належні умови для їх проживання разом з нею. За вказаних обставин вважає доцільним позбавлення ОСОБА_5 , як матері, батьківських прав стосовно її чотирьох дітей, оскільки поведінка відповідача свідчить про відсутність у неї серйозного ставлення до виконання цих обов'язків.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду справи по суті не з'явилась. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином (а.с.117, 118 Том 2). Про причини неявки суд не повідомила. Представника для участі у судовому засіданні не направила. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі ОСОБА_5 у встановлений судом строк на подала. Згідно поданої до суду письмової заяви прохала розглянути цивільну справу без її участі (а.с.123 Том 2).

Відповідно до положень ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності відповідача.

На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, а також процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.75-76 Том 2).

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року про закриття підготовчого провадження цивільну справу було призначено до судового розгляду по суті (а.с.89-90 Том 2).

Ухвалою суду від 15 серпня 2024 року визнано обов'язковою явку відповідача ОСОБА_5 в судове засідання для дачі особистих пояснень та відкладено розгляд цивільної справи на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України (а.с.111 Том 2).

Заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач по справі ОСОБА_5 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, де в рядку мати зазначено « ОСОБА_5 » (а.с.98, 101-103 Том 1).

Записи про батька дітей складені за вказівкою матері, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо проведення державної реєстрації народження дітей відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України (далі - СК України) (а.с.104-111 Том 1).

Згідно довідки Устинівської селищної ради №244 від 02.11.2021, до складу осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 входять:мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.97 Том 1).

З 03 лютого 2021 року неповнолітня ОСОБА_1 та малолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебувають на обліку сектору служби у справах дітей Устинівської селищної ради як такі, що опинились в складних життєвих обставинах (а.с.114-119 Том 1).

Згідно інформації, наданої Центром надання соціальних послуг Устинівської селищної ради, в період часу з 02 серпня по 29 листопада 2021 року сім'я ОСОБА_5 перебувала під соціальним супроводом, в ході якого їй надавались послуги соціально-педагогічного, соціально-економічного та інформаційно-консультативного характеру. За сприяння фахівця із соціальної роботи ОСОБА_5 пройшла лікування від алкогольної залежності, однак продовжила вживати алкогольні напої, нехтуючи порадами лікаря та фахівця. Відповідач не набула навичок догляду за сином ОСОБА_10 , який є дитиною-інвалідом, та не виконувала поради лікаря-педіатра. ОСОБА_5 була надана освітня, допомога щодо підвищення батьківського потенціалу, покращення психоемоційного стану, однак вона відмовилась відвідувати консультації психолога з метою зняття напруження, підвищення самооцінки, зміни ставлення до ситуації. ОСОБА_5 має низький виховний потенціал, не може самостійно вирішувати комплекс складних життєвих обставин, не розуміє потреби у зміні стилю життя. Наказом директора центру №5-соц від 29 листопада 2021 року сім'я ОСОБА_5 була знята із соціального супроводу з негативним результатом через невиконання плану соціального супроводу (а.с.120-121 Том 1).

Надання відповідачу послуг соціального супроводу підтверджується планом соціального супроводу сім'ї ОСОБА_5 (соціальна картка 29/Р) (а.с.135-152 Том 1).

За результатами оцінки потреб сім'ї ОСОБА_5 , що проводилась за період з 26 квітня по 30 квітня 2021 року, основними чинниками, які спричиняють складі життєві обставини є шкідливі звички відповідача: вживання тютюну та алкоголю, відсутність навичок ведення сімейного бюджету, які є затяжними та тривають декілька років (а.с.122-134 Том 1).

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 31 серпня 2021 року комісією у складі: завідуючої сектором ССД Устинівської селищної ради ОСОБА_11 , завідуючої відділенням соціальної роботи ЦНСП ОСОБА_12 , в житлі, розташованому по АДРЕСА_2 , де проживають відповідач з дітьми, виявлені наступні умови проживання: в будинку є всі необхідні меблі, частково забезпечені продуктами харчування, в кімнатах чисто, прибрано. До опалювального сезону не готові, відсутні дрова та паливо. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: облаштовані спальні місця, постільна білизна не випрана, в кімнатах неприємний запах. Є сезонний одяг і взуття, засоби особистої гігієни (а.с.155 Том 1).

За змістом інформації, наданої відділенням поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області за №11158/111-2021 від 18 жовтня 2021 року ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувалась. До адміністративної відповідальності її було притягнуто 22 січня 2021 року за ч.1 ст.175-1, ст.178 КУпАП та 20 липня 2021 року за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.157 Том 1).

За заявою відповідача ОСОБА_5 від 22 червня 2021 року її дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі розпорядження селищного голови «Про влаштування дітей в сім'ю патронатного вихователя» №112-р та договору про патронат над дитиною від 22 червня 2021 року було влаштовано в сім'ю патронатного вихователя ОСОБА_9 строком на три місяці в зв'язку із складними життєвими обставинами, що підтверджується відповідними актами про факт передачі дітей (а.с.158, 159-168, 169-172, 173-176, 177-178 Том 1).

В подальшому строк перебування дітей в сім'ї патронатного вихователя ОСОБА_9 за заявою відповідача ОСОБА_5 від 08 вересня 2021 року та на підставі розпорядження селищного голови «Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в сім'ї патронатного вихователя» №160-р від 14 вересня 2021 року був продовжений до 22 грудня 2021 року (а.с.179 Том 1).

Згідно рішення виконавчого комітету Усти нівської селищної ради від 14 грудня 2021 року за №279 неповнолітня ОСОБА_1 та малолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі договору про патронат над дитиною з 25 грудня 2021 року до 25 березня 2022 року влаштовані в сім'ю патронатного вихователя ОСОБА_9 (а.с.184-185, 186-191 Том 1).

Перебування дітей відповідача в сім'ї патронатного вихователя ОСОБА_9 неодноразово продовжувалось на підставі рішень виконавчого комітету Устинівської селищної ради: №42 від 04 березня 2022 року - до 25 червня 2022 року, №96 від 22 червня 2022 року - до 28 вересня 2022 року, №164 від 22 вересня 2022 року - до 28 грудня 2022 року, №222 від 20 грудня 2022 року - до 30 березня 2023 року, №65 від 22 березня 2023 року - до 30 червня 2023 року , №185 від 26 червня 2023 року - на період надзвичайного або воєнного стану та протягом одного місяця після його припинення (а.с.192-195, 196-197, 204-205, 208-209, 216-217, 220-221 Том 1).

Згідно медичного висновку №8 від 23 вересня 2020 року малолітній син відповідача - ОСОБА_3 хворіє з дитинства на дитячий церебральний параліч (а.с.112-113 Том 1).

Судом також встановлено, що з 01 вересня 2021 року малолітній син відповідача ОСОБА_4 відвідує Криничненський заклад дошкільної освіти Устинівської селищної ради. Дитина ОСОБА_4 завжди охайно одягнений, має здоровий вигляд. В дитячому колективі поводиться добре, активно грає з усіма дітками. За час перебування в садочку мама ОСОБА_5 не цікавилася успіхами дитини (а.с.230 Том 1).

Згідно характеристики учениці 8-го класу ОСОБА_1 , наданої 01 листопада 2021 року класним керівником ОСОБА_13 , дитина завжди охайно одягнена, забезпечена всіма засобами навчання. Учениця здібна, активна. Дуже любить читати художню літературу, любить спорт, трудове навчання. За період навчання мати ОСОБА_5 ні разу не поцікавилася життям і успіхами своєї доньки. Ні разу не відвідала школи, де вона навчається (а.с.231 Том 1).

Згідно характеристики учениці 10-Б класу Устинівського ліцею Устинівської селищної ради ОСОБА_1 остання з 2023 року навчається в даному освітньому закладі має достатній рівень знань, на уроках активна, має добрий розвиток. Виховується в патронатній родині ОСОБА_9 , яка регулярно відвідує батьківські збори та приділяє належну увагу вихованню учениці (а.с.234 Том 1).

Згідно характеристики учениці 1-го класу філії «Криничненська ЗШ І-ІІІ ст.» ОСОБА_2 , наданої 01 листопада 2021 року класним керівником ОСОБА_14 , дівчинка товариська, доброзичлива, активна. Забезпечена одягом та шкільним приладдям. Виявляє помірну активність до занять та зазвичай приходить до них підготовлена. За період навчання мама ОСОБА_5 не цікавилася шкільним життям та успіхами своєї доньки, жодного разу не відвідала школи, де вона навчається (а.с.232 Том 1).

Зі змісту довідки Криничненської філії Устинівського ліцею Устинівської селищної ради №17 від 27 травня 2024 року судом встановлено, що ОСОБА_2 навчається у 3-му класі та перебуває на вихованні у патронатній сім'ї ОСОБА_9 .. Біологічна мати ОСОБА_5 жодного разу не зверталася до класного керівника щодо навчання та виховання своєї доньки (а.с.233 Том 1).

Згідно висновку спеціаліста, складеного за результатами діагностичної роботи та консультування неповнолітньої ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 , з'ясовано, що діти перебувають у пригніченому стані, повідомляють про те, що мати часто їх б'є. Зі слів ОСОБА_15 , мати постійно говорить за чоловіків, а за них не думає. Діти не хочуть повертатися до матері. ОСОБА_15 не сприймає себе частиною сім'ї, відчуває ворожість з боку матері. Женя відчуває нерозуміння себе родиною, а також тиск, пов'язаний з сімейною ситуацією (а.с.241- 242 Том 1).

08 листопада 2021 року неповнолітньою ОСОБА_1 на ім'я Устинівського селищного голови написана заява з проханням позбавити її матір ОСОБА_5 батьківських прав, в якій зазначено про постійне вживання останньою алкоголю, витрачання нею всіх коштів на випивку, побиття матір'ю за найменшу провину її та менших сестрички і братиків (а.с.235 Том 1).

Згідно характеристики ОСОБА_5 , наданої Устинівською селищною радою за №02-24/841/1 від 03 грудня 2021 року, відповідач по справі неналежним чином виконує батьківські обов'язки, має низький виховний потенціал, не створила належних умов для проживання та виховання дітей, схильна до вжиття спиртних напоїв, потребує контролю соціальних служб селищної територіальної громади. За період проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Не працює. Дохід сім'ї - державна соціальна допомога на дітей (а.с.243 Том 1).

Згідно характеристики ОСОБА_5 , наданої Інгульським старостинським округом за місцем її проживання в с.Березівка Кропивницького району Кіровоградської області, відповідач проживає одиноко, зловживає спиртними напоями, тривалий час ніде не працює (а.с.247 Том 1).

Зі змісту інформації, наданої 28 травня 2024 року за вих.№01-59/10/01 Устинівським відділом Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, відповідач по справі ОСОБА_5 не перебуває на обліку в даному центрі зайнятості (а.с.244 Том 1).

Відповідач по справі станом на 28 травня 2024 року також не перебуває на обліку як отримувач будь-якого виду державної соціальної допомоги (а.с.245 Том 1).

Згідно інформації, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Устинівська лікарня» Устинівської селищної ради від 28 травня 2024 року, відповідач ОСОБА_5 на «Д» обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувала та не перебуває (а.с.246 Том 1).

Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Устинівської селищної ради Кіровоградської області від 23 листопада 2021 року №244, визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню до її чотирьох дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1, 2-4 Том 2).

Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, на виконання вимог ст.12 Конвенції про права дитини, в порядку ч.1 ст.171 Сімейного кодексу України (далі - СК України), ч.1 ст.232 ЦПК України були заслухані діти відповідача по справі - неповнолітня ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_2 , які надали суду показання з приводу позбавлення їх матері батьківських прав.

Так, неповнолітня ОСОБА_1 суду показала, що вона проживає в патронатній сім'ї гр-нки ОСОБА_9 близько 2,5 років. Протягом цього періоду мати ОСОБА_5 спілкувалась з нею по телефону, розповідаючи про своє особисте життя та не цікавилась її справами та навчанням. Мати не купувала їй одягу та речей, необхідних для школи. За час проживання з матір'ю, вона, як найстарша дитина, доглядала менших дітей, а мати приводила додому своїх друзів - чоловіків, з якими майже щодня розпивала спиртні напої. Після вживання алкоголю мати ставала агресивною: кидала по ній та інших дітях дрова, била кочергою. Були ситуації, коли вона разом з меншою сестрою та братиками голодували, оскільки мати готувала рідко, а тому вона самостійно навчилась варити супи та каші. Коли вона хворіла, то мати сказала, що немає за які кошти купити ліки, а тому будемо лікуватись тим, що є. Її розмови з матір'ю не дали ніякого результату - обіцяючи змінитись мати на наступний день робила те саме. Вважає, що матір ОСОБА_5 потрібно позбавити батьківських прав стосовно неї та її менших сестри і братів, оскільки вона не відноситься до них так, як інші мами до своїх дітей і внаслідок цього її сестра і брати не будуть голодні і їх не будуть ображати. Підтвердила, що не має в своїх планах підтримання подальшого спілкування з матір'ю, оскільки відчуває до неї лише образу.

Малолітня ОСОБА_2 суду показала, що вона на даний час проживає в с.Криничному в тьоті Свєти Берези. Маму ОСОБА_5 бачила останній раз два роки тому, і з того часу вона до неї з братиками не приїжджає. За час спільного проживання мама часто била її кочергою по спині, після цього синяки проходили самі, оскільки до лікарні її не возили. Куплені продукти (помідори, огірки, йогурти, картоплю) мама не давала їсти, оскільки це було для чоловіків, яких вона приводила додому. В час, коли вона проживала з мамою, старша сестра ОСОБА_16 дивилась за нею з братиками. Повертатись до мами не хоче, оскільки боїться, що вона буде її бити і мама не просила її про це. Відчуває себе без мами нормально. В сім'ї патронатного вихователя вона багато читає, там їй спокійно.

Враховуючи вік інших дітей відповідача ОСОБА_5 , стосовно яких судом розглядається питання про позбавлення її батьківських прав, та їх здатність з огляду на це розуміти зміст спірних правовідносин, судом не здійснювався виклик малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до суду для надання ними пояснень .

Суд відхиляє та не приймає до уваги при розгляді цивільної справи додані до позовної заяви письмові пояснення патронатного вихователя ОСОБА_9 щодо необхідності позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав та стану дітей при надходженні їх до її сім'ї для догляду та реабілітації, оскільки згідно ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування є показання свідків, виклик яких за приписами ч.1 ст.91 ЦПК України здійснюється судом за заявою учасника справи.

Враховуючи відсутність заяви представника органу опіки та піклування про виклик до суду як свідка патронатного вихователя, в сім'ї якої перебувають діти відповідача, та положення ч.2 ст.78 ЦПК України, за змістом яких обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, викладені в письмовій формі пояснення ОСОБА_9 , які за своєю суттю є фактично показаннями з приводу обставин даної справи, є недопустимими та не беруться судом до уваги.

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем, як учасником справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом по справі встановлено, що позивач по справі, будучи органом опіки та піклування, має право на звернення до суду з даним позовом.

У відповідності до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав та стягнення аліментів, здійснено у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у п.п.47-49 рішення від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручання у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на повагу до приватного і сімейного життя). Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей п.2 ст.8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як того вимагає ст.8. Також Суд зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у п.54 рішення від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» (заява №31111/04) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються ст.ст.151, 153, 157, 158, 159 СК України, якими передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З матеріалів справи, зокрема, письмових доказів, вбачається, що участь відповідача, як матері, у вихованні дітей дійсно була недостатньою, її поведінка свідчить про нерозуміння нею обов'язку піклуватись про дітей, брати участь у їх вихованні та утриманні, підтверджує не бажання відповідача приймати участь у їхньому житті, здійснювати забезпечення дітей всім необхідним.

Згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих позивачем доказів, суд відповідно до ст.89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання про правомірність втручання у право відповідача ОСОБА_5 на повагу до її сімейного життя, гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою охоплюється і питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з того, що таке втручання не становитиме порушення ст.8 Конвенції у випадку, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи декільком цілям, визначеним в п.2 даної статті, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей (п.50 рішення Європейського суду у справі «Хант проти України).

Приймаючи до уваги особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України, зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Досліджуючи питання про відповідність втручання у право відповідача «цілям», зазначеним в п.2 ст.8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров'я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд вважає, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дітей відповідача - неповнолітньої ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а тому має законну мету у розмінні п.2 статті 8 Конвенції.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», судом були досліджені надані позивачем докази на предмет їх достатності та обґрунтованості, виходячи із того, що поняття «ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини» є оціночним поняттям і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку.

За змістом ч.ч.2, 3 та 4 ст.150 СК України батьки зобов'язані: піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Натомість дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_5 , починаючи з 22 червня 2021 року, не приймала достатньої участі у вихованні своїх дітей, не здійснювала їх матеріальне забезпечення, не цікавилась станом їх здоров'я, інтересами та потребами.

В даній конкретній ситуації судом також враховується, що держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою (п.52 рішення Європейського суду у справі «Савіни проти України»). Разом з тим, реалізація державою зазначених обов'язків вимагає від відповідача ОСОБА_5 активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави.

Натомість судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 жодного разу не звернулась до уповноважених державних органів з метою надання їй сприяння у реалізації своїх батьківських обов'язків та не вчиняла дій, спрямованих на поліпшення відносин між нею та її дітьми, в тому числі і за час перебування останніх в сім'ї патронатного вихователя, що було безпосередньо підтверджено в судовому засідання неповнолітньою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Пі час судового провадження відповідач ОСОБА_5 жодного разу не з'явилась в судові засідання по розгляду справи про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей, що також оцінюється судом як один із проявів байдужого ставлення відповідача, як матері, до подальшої долі дітей та відсутність у неї наміру брати участь у їх житті.

Наведене в своїй сукупності, на думку суду, свідчить про ухилення відповідача ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов'язків, свідоме нехтування ними та не бажання їх виконувати, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Також під час розгляду справи по суті судом було з'ясовано, що діти відповідача по справі ОСОБА_5 протягом останніх трьох років проживають окремо від відповідача в сім'ї патронатного вихователя ОСОБА_9 , а тому в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у відповідача, як матері, оскільки вона не проживає разом із ними протягом тривалого часу. Крім того, даний захід не виключає можливості побачення відповідача зі своїми дітьми та спілкування з ними за наявності у неї такого наміру.

Тобто в даному випадку, позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію у відносинах між матір'ю та її дітьми.

Крім того, суд звертає увагу, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки та ставлення до дітей на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому ст.169 СК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами доказування, як письмові докази та показання свідків.

За змістом ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.77, ч.1 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги вимоги закону, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позивач по справі надав суду належні та переконливі докази того, що відповідач ОСОБА_5 свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та довів її винну поведінку щодо умисного ухилення від участі в забезпеченні фізичного, духовного та морального розвитку дітей: неповнолітньої ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ..

За вказаних обставин, позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відповідатиме інтересам дітей, оскільки відповідач, як їх матір, тривалий час не піклується про дітей, тобто не забезпечує їх особистих прав та інтересів; не створює для них всіх необхідних побутових умов; не здійснює їх виховання; не забезпечує підготовки до самостійного життя; не забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток та духовний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Подібна поведінка відповідача свідчить про її байдуже ставлення як до юридичного обов'язку, так і до природної потреби піклуватися про своїх дітей, нерозуміння нею необхідності брати участь у їх вихованні та утриманні, що, як наслідок оцінюється судом як небажання відповідача приймати участь у житті дітей, здійснювати забезпечення їх всім необхідним для нормальної життєдіяльності та розвитку.

Даний висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №203/3505/19.

Одночасно з цим судом враховується, що подібна поведінка відповідача, яка фактично самоусунулася (ухилилась) від виховання своїх дітей, позбавляє її можливості підставно заперечувати проти задоволення позову (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №311/563/20).

З огляду на викладене, детально проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування до відповідача ОСОБА_5 , як матері неповнолітньої ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , крайнього заходу впливу, передбаченого ст.164 СК України, у виді позбавлення її батьківських прав стосовно них, як дітей, що, виходячи із дійсних правовідносин сторін та добровільної позиції відповідача, яка не бажає приймати в будь-якій формі участі у житті своїх дітей, не суперечить ст.9 Конвенції про права дитини та ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Отже, вирішення судом питання про стягнення аліментів з особи, стосовно якої ухвалене рішення про позбавлення батьківських прав, має імперативний характер та не залежить від змісту поданого до суду позову, тобто не охоплюється принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченим ст.13 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач по справі ОСОБА_5 є фізичною особою працездатного віку; належних доказів на підтвердження стану здоров`я, наявності аліментних та (або) грошових зобов`язань перед іншими особами, а також тяжкого матеріального становища, які б унеможливлювали чи істотно впливали на виконання нею обов`язку щодо утримання своїх рідних дітей, відповідачем суду надано не було, суд, з урахуванням відсутності заяви органу опіки та піклування, як позивача, про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, приходить до висновку про спроможність відповідача брати участь в утриманні чотирьох дітей шляхом сплати аліментів в частині від її заробітку (доходу), а саме: в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), що становить 1/8 частини її заробітку (доходу), як платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 17 січня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із вимог діючого законодавства України та необхідності захисту інтересів дітей, що мають першочергове значення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За змістом ч.ч.4, 5 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам. Іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Матеріалами цивільної справи підтверджується відсутність відомостей про батька (ів) дітей ОСОБА_5 , оскільки відомості про нього були внесені до актових записів про їх народження за вказівкою відповідача в порядку ст.135 СК України.

Наявності інших родичів чи осіб, передбачених ч.4 ст.167 СК України, яким би за їх заявою могли бути передані для подальшого влаштування діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , під час судового розгляду встановлено не було і матеріали цивільної справи відомостей про наявність таких осіб не містять.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до п.3 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім'ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

Відповідно до п.35 вказаного Порядку після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу).

З огляду на викладене, позовна вимога про передачу подальшого влаштування дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 органу опіки та піклування Устинівської селищної ради Кіровоградської області підлягає задоволенню, як така, що відповідає вимогам закону та обумовлена забезпеченням найкращих інтересів дітей.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом, який складається з двох позовних вимог: 1) про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дітей з передачею подальшого їх влаштування органу опіки та піклування (вимога немайнового характеру) та 2) стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей (вимога майнового характеру).

Згідно положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481 грн.00 коп..

Отже, судовий збір, від сплати якого при поданні позову до суду був звільнений позивач по справі, становив 4962 грн.00 коп..

На підставі викладеного, приймаючи до уваги задоволення позову в межах всіх заявлених вимогз відповідача по справі ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4962 грн. 00 коп. (2481 грн.00 коп. х 2 вимоги), від сплати якого при поданні позову до суду був звільнений позивач.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування Устинівської селищної ради Кіровоградської області, поданий в інтересах: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на дітей та передачу подальшого їх влаштування органу опіки та піклування - задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно дітей:

- дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь особи, в сім`ї якої проживатимуть діти, або закладу, в якому вони будуть перебувати, на утримання: дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/2 заробітку (доходу) відповідача, як платника аліментів, що становить 1/8 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 17 січня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання даного рішення суду щодо стягнення з відповідача ОСОБА_5 аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Передати неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на опікування органу опіки та піклування Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області для вжиття заходів з їх подальшого влаштування.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 4962 грн. 00 коп. (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Повне ім'я та найменування сторін:

Позивач: орган опіки та піклування Устинівської селищної ради, місцезнаходження: вул.Ювілейна, буд.№2 с-ще Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області, поштовий індекс 28600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04364549.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання (адреса реєстрації): АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повне рішення суду складено 23 вересня 2024 року.

Суддя С.Ю.Атаманова