Справа № 344/4833/24
Провадження № 2-о/217/12/2024
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 травня 2024 року Суддя Авдіївського міського суду Донецької області Пронін С.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання на території України та набуття громадянства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження та видати документ про набуття громадянства України,

ВСТАНОВИВ:

До Авдіївського міського суду Донецької області в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання на території України та набуття громадянства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження та видати документ про набуття громадянства України.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник ОСОБА_1 з 10.11.1986 постійно проживала в Україні, отримала громадянство України. ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявника народилась дочка ОСОБА_2 . 30.05.2003 заявнику був виданий паспорт громадянина України. У 2014 році заявник з родиною були вимушені виїхати за кордон до Німеччині, де мешкають зараз. Втім, коли народилась її дочка ОСОБА_2 в актовому записі про народження не було вказано громадянство батьків дитини. Наразі ОСОБА_2 набула повноліття та не має можливості підтвердити своє громадянство України. Вказала, що на момент народження дочки ОСОБА_2 , заявник та її чоловік ОСОБА_3 були громадянами України. У зв`язку із чим, з метою підтвердження громадянства її дочки ОСОБА_2 заявник просила суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особа, яка з 10.11.1986 і станом на 24.08.1991 постійно проживала в Україні, набула громадянства України з 24.08.1991.

- зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2 № 182 від 30.10.2001, де в графі «мати» в рядку «громадянство» зазначити громадянство «громадянка України»;

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась в м. Авдіївка Донецької області є громадянкою України з народження;

- зобов`язати УДМС України в Івано-Франківській області видати документ про набуття громадянства України ОСОБА_1 , з 24.08.1991 і перебування нею у громадянстві України станом на 13.09.2001, тобто на день народження дочки ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 встановлення факту постійного проживання на території України та набуття громадянства України необхідно їй для оформлення громадянства України її дочкою ОСОБА_2 , яка набула повноліття.

Разом з тим, ОСОБА_1 є громадянкою України, має паспорт громадянина України, який виданий Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. Отже факт набуття нею громадянства України вже було встановлено у позасудовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання на території України та набуття громадянства України заявником, яка вже є громадянкою України і документована паспортом громадянина України може безпосередньо вплинути на зміну встановлених у позасудовому порядку обставин, які були підставами для набуття заявником громадянства України, що свідчить про наявність спору про право.

Крім того, суд вважає, що встановлення факту набуття громадянства України заінтересованою особою ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки діючим законодавством України визначено позасудовий порядок набуття громадянства України.

Відповідно до ч. 4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 315, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання на території України та набуття громадянства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження та видати документ про набуття громадянства України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Авдіївського міського

суду Донецької області С.Г. Пронін