ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8133/24

Провадження № 22-ц/4820/1640/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2024 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 100000 грн., які зобов`язався повернути до 31.01.2024 року, про що написав розписку від 15.01.2024 року.

Оскільки станом на 22.03.2024 року відповідач боргу не повернув, уникає від викання грошових зобов`язань, тому позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 100000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.05.2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 100000 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 92000 грн.

Вказав, що він сплатив адвокату Поліщук О.М., ОСОБА_3 , заборгованість в сумі 8000 грн., підтвердження чого є копії електронного листування в інтернет месенджері.

В той же час, він не мав можливості надати зазначені докази до суду першої інстанції, оскільки про розгляд справи не був повідомлений.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Пасічник В.С. зауважив, що 8000 грн. було перераховано йому ОСОБА_1 як компенсацію за витрачений ним час на мирне врегулювання спору, а не як часткова сплата боргу.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача в суді заперечив проти доводів апеляційної скарги, підтримав оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що згідно із розпискою від 15.01.2024 року, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 кошти в розмірі 100000 грн., які зобов`язався повернути до 31.01.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання грошових коштів позичальником у борг із зобов`язанням їх повернути та дату отримання коштів.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.01.2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18).

Установивши, що між позивачем і відповідачем укладено письмовий договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 позику в розмірі 100000 грн., яку зобов`язався повернути до 31.01.2024 року, однак зобов`язання не виконав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в 100000 грн. на підставі розписки від 15.01.2024 року, написання якої та отримання коштів в сумі 100000 грн. відповідачем в суді не заперечувалося.

Посилання ОСОБА_1 на часткове повернення суми позики в розмірі 8000 грн., які були перераховані на картку представника позивача адвоката Пасічника В.С., колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Не погоджуючись із розміром стягнення боргу за позикою апелянт надав суду апеляційної інстанції копію зображення електронного листування з абонентом « ОСОБА_4 », платіжні інструкції з перерахування ОСОБА_3 коштів на загальну суму 8000 грн.

Однак, вказані документи не підтверджують виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем згідно з розпискою від 15.01.2024 року, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що перерахунок боргу на користь третьої особи є належним виконанням договору. Справа не містить доказів того, що ОСОБА_3 було уповноважено кредитором ОСОБА_2 на прийняття виконання договору ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при розгляді справи не було забезпечено повного та всебічного розгляду справи, оскільки відповідач не був повідомлений судом про справу, і, відповідно, був позбавлений можливості надати відзив (заперечення), колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.

У відповідності з вимогами ст. 274 ЦПК України судом першої інстанції було постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було роз`яснено його право на подачу до суду відзиву на позов в п`ятнадцяти денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Копія відповідної ухвали суду була направлена учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , було повернуто суду 04.05.2024 року з відміткою пошти про невручення у зв`язку із «відсутністю адресата за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Практика ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року).

Таким чином, судом першої інстанції, з дотриманням вимог процесуального права, було проведено розгляд справи та ухвалено рішення у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та надано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова