СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/123/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просить накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 , заборонити ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" вчиняти будь-які реєстраційні дії (в тому числі продаж, оренду, користування) кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 48,70 кв.м. та Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усіх суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопільській міським, районним, районним у м.Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам). Усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчинити будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що 06.09.2006 року між нею та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №20/11/56/2006-840, відповідно до якого було взято у банку у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 50 000 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором, в якості забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань було укладено договір іпотеки від 06.09.2006 року ВЕВ №605172 відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 . 05.06.2015 року згідно Постановою Правління Національного банку України № 356 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра». 15.12.2017 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюковою І.О. було подано позов до неї та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18.03.2019 року по справі №759/19442/17 відмовлено у задоволенні позову, рішення набрало законної сили 18.04.2019 року.

Було з`ясовано, що між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №20/П/56/2006-840 від 10.06.2019 року, відповідно до якого було передано ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» у власність право вимоги до позичальника за кредитним договором. 03.10.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 14.08.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Макаровим О.В. без її відома право власності на належну їй картиру було проведено державну реєстрацію ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири, яка знаходиться на АДРЕСА_3 .

Згідно Постанови Київського апеляційного суду по цивільній справі №759/7513/21 її позов до ТОВ ФК «Гровінг Стейт», треті особи: держреєстратор КП «Реєстраційне бюро» Макаров О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, запису про право власності та відновлення права власності на нерухоме майно задоволено частково і її право власності на зазначену квартиру поновлено. Скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» м.Київ Макарова О.В., номер 48229390 від 14.08.2019 року про реєстрацію права власності ТОВ ФК «Гровінг Стейт» кв. АДРЕСА_2 . 26.12.2023 року нею зареєстровано право власності на зазначену квартиру. Постановою Київського апеляційного суду від 02.10.2019 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18.03.2019 р. по справі №759/19442/17 скасовано, постановлено стягнути з неї на користь ПАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» заборгованість за кредитним договором № 20/56/2006-840 в сумі 22261,38 доларів США.

Згідно розпорядження Нацкомфінпослуг № 1517 ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» 30.08.2018 року позбавлена всіх ліцензій на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг. ТОВ «ФК «Гровінг Стейт » до реєстру колекторських компаній не включена.

ТОВ «ФК «Гровін -Стейт» отримавши майже через два з половиною роки виконавчий лист по справі №759/19442/17 не лише не пред`являв цей виконавчий лист до виконання, але й не звертався до суду з заявою про відстрочення і розстрочення виконання зазначеної Постанови Київського апеляційного суду від 02.10.2019 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 21.03.2024 року ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по справі №759/19442/17. Постановою Київського апеляційного суду від 05.09.2024 року зазначену ухвалу Святошинського районного суду м.Києва скасовано, строк пред`явлення виконавчого листа по справі №759/19442/17 поновлено.

Вважає, що ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» позбавлена всіх ліцензій на проведення господарської діяльності, а тому не має права здійснювати врегулювання простроченої заборгованості, тому не має права здійснювати стягнення з мене заборгованості за цим виконавчим листом.

Крім того, виконавчий лист , виданий 26.01.2022 року Святошинським районним судом м.Києва» по цивільній справі № 759/19442/17 сфальсифікований.

При цьому на даний час ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» має всі можливості здійснити згідно виконавчого листа по цивільній справі №759/19442/17 стягнення з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 22261,38 доларів США, однак зазначеної суми вона не маю, тому вважає, що ТОВ ФК «Гровінг Стейт» отримавши виконавчий лист, який підлягав виконанню оформить на свою користь належну їй кв. АДРЕСА_4 . Тому просимо суд вжити заходи забезпечення позову до його пред`явлення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 року вищезазначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та заява передана судді.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та надані документи, судя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у с праві № 643/12369/19).

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20).

Арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби - обмеженні права користування майном (постанова Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21).

Також Верховний суд зазначив, що на підставі постанови від 21 серпня 2019 року у справі №761/39201/18, що при розгляді заяви про забезпечення позову не обхідно звернути увагу на те що заявник повинен довести наміри відповідача, щодо відчуження спірного майна або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання в заяві про наявність обставин, які можуть унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу у повному обсязі зі сторони відповідача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду з цією заявою є те, що ТОВ ФК «Гровінг Стейт» має всі можливості здійснити згідно виконавчого листа по цивільній справі №759/19442/17 стягнення з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 22 261,38 доларів США, однак зазначеної суми вона не має, тому вважає, що ТОВ ФК «Гровінг Стейт» отримавши виконавчий лист, який підлягав виконанню оформить на свою користь спірну квартиру.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1,4 ст.41 Конституції України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, з якою планує звернутись у майбутньому заявник, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 152, 153, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Текст ухвали складено 23.09.2024 року

Суддя Ю.О. Твердохліб