ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1956/22
Провадження 2/362/200/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила здійснити поділ та визнати за ОСОБА_1 2/3 частки житлового будинку загальною площею 207 кв.м. по АДРЕСА_1 . Здійснити поділ земельної ділянки 0,138 га, в АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності пропорційно частці у вартості будівлі. Визнати за ОСОБА_1 транспортний засіб: тип седан В NISAN SENTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2014 року, номер шасі (кузова, рама) НОМЕР_2 , придбаний у липні 2020 року, так як вона має посвідчення водія з категорією «В». Визнати за ОСОБА_1 електротовари на загальну суму 30 809,31 грн. придбані Позивачем згідно договору про надання споживчого кредиту №7 від 14 листопада 2011 року на суму 15 223,39 грн. та згідно договору про надання споживчого кредиту №7 від 28 березня 2012 року на суму 15 585,92 грн. Визнати за ОСОБА_3 1/3 частки житлового будинку загальною площею 207 кв.м., по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 право на земельну ділянку пропорційно частці у вартості будівлі, в АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 транспортний засіб: тип АВТОБУС D, марка TOYOTA модель SALVADOR CAENTANO. Визнати за ОСОБА_3 транспортний засіб: тип фургон малотоннажний В MERCEDES-BENZ SPRSNTER 211 CDI. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю грошової компенсації вартості частин вищезазначених транспортних засобів у сумі 90 500,00 грн. 00=90500). Визнати за ОСОБА_3 телевізор Samsung UE-48HU8500 за ціною 26745,00 грн. придбаний Відповідачем згідно договору про надання споживчого кредиту № від 27 вересня 2014 року. Зобов`язати ОСОБА_3 надати довідку ОК-7 про доходи. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження у справі (т. 1 а.с. 168).

17.10.2022 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від представника ОСОБА_3 адвоката Волощука В.В. надійшов зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя в якому просить визнати особистим майном ОСОБА_3 домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 207 кв. м., житловою площею 68,7 кв.м., літню кухню, туалет/душова, гараж, та господарські споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати особистим майном ОСОБА_3 транспортний засіб: тип седан - В Nissan Sentra, реєстраційний номер НОМЕР_1 грн., рік випуску 2014, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 ; Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : Транспортний засіб: автобус D, марка TOYOTA модель SALVADOR CAENTANO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , випуск 2001 року; транспортний засіб: тип фургон малотоннажний В MERCEDES-BENZ SPRSNTER 211 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , випуск 2005 року; транспортний засіб: Volkswagen Bora, реєстраційний номерАІ5677ЕІ, рік випуску 2004; Визнати за ОСОБА_3 право власності на: житловий будинок загальною площею 207 кв.м. площею 207 кв. м. житловою площею 68,7 кв.м., літню кухню, туалет/душова, гараж, та господарські споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; Транспортний засіб: тип фургон малотоннажний-В Mercedes-Benz Sprinter 211 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , випуск 2005 року, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_6 , приданий в жовтні 2019 року; транспортний засіб: тип седан - В Nissan Sentra, реєстраційний номер НОМЕР_1 грн., рік випуску 2014, приданий у липні 2020 року; Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю грошової компенсації вартості транспортного засобу: Volksvagen Bora, реєстраційний номер НОМЕР_7 у розмірі 75448,50 грн.; Визнати за ОСОБА_1 право власності на: транспортний засіб: Volkswagen Bora, реєстраційний номерАІ5677ЕІ, рік випуску 2004; транспортний засіб: автобус D, марка TOYOTA модель SALVADOR CAENTANO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , випуск 2001 року; Електротовари на суму 30 809,31 грн.

Стягнути судові витрати із відповідача на користь позивача.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

У встановлений в ухвалі суду строк, ОСОБА_3 усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2024 року прийняти зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя, і об`єднано їх в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя .

24.09.2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 площею 207 кв.м. житловою 68,7 кв.м., з надвірними будівлями та земельною ділянкою кадастровий номер: :01:011:0089, площею: 0,138 га, що на праві власності належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною їх відчуження та внесення у відповідний реєстр відомостей про накладання арешту.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що доки буде тривати розгляд цивільної справи, про поділ спільного майна подружжя, вищевказаний будинок із надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , можуть бути відчуженні без її відома третім особам, оскільки документи на будинок оформленні на Відповідача - ОСОБА_3 . Їх спільні малолітні діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не зареєстровані за даною адресою у підтвердження є звернення до Служби у справах дітей га сім`ї Калинівської селищної ради про надання допомоги у вирішенням питання щодо реєстрації місця реєстрації дітей за місцем їх проживання. У зв`язку із заборгованістю Відповідача по сплаті аліментів на дітей, Постановою у виконавчому провадженні №71081419 був накладений арешт на майно боржника, в тому числі і на спірний будинок. Але 13.09.2024 року Відповідачем було погашено заборгованість. Постановою від 13.09.2024 року «Про скасування заходів примусового виконання» було знято арешт на спірний будинок. Як їй відомо, з телефонної розмови з Відповідачем (1962 р.н.) 22.09.2024 року, він виїхав за межі України та чи має повертатися, чіткої відповіді не надав. Тому у неї є підстави вважати, що даний будинок із надвірними будівлями, земельна ділянка на якій знаходиться будинок, який є спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача, без її - Позивача згоди можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Оскільки будинок і господарчі будівлі було побудовано та введено в експлуатацію за час шлюбу то відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Позбавлення співвласника права користування будинком, господарчими будівлями, спорудами, земельною ділянкою суперечить нормам чинного законодавства.

ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні, просила клопотання задовольнити, оскільки вона боїться, що відповідач відчужить вказаний спірний будинок та земельну ділянку.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні, заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки це є припущенням позивача, яка проживає на даний час у вказаному будинку разом із дітьми, а погашення заборгованості було зумовлено тим, що ОСОБА_3 хотів виїхати за межи України.

Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, а відповідач із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя.

Тобто спір виник з приводу поділу майна подружжя та вирішення питання щодо особистої власності.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові ВП Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

ОСОБА_1 до клопотання про забезпечення позову не надано жодних доказів, які б свідчили про намір ОСОБА_3 або підготовчі дії відповідача щодо відчуження нерухомого майна, (оголошення на сайтах, тощо).

До заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів щодо наміру відповідача ухилитися від виконання судового рішення, враховуючи саме предмет позову.

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями. Крім того, заявниця разом із дітьми на даний час проживає у вказаному спірному будинку.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене те, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивача і при цьому нею не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії відчуження відповідачем спірного будинку та земельної ділянки на якій і так накладено арешт, а доказів зняття арешту надано не було на користь третіх осіб, суд дійшов висновку про відхилення клопотання про забезпечення позову.

Крім того, позивачем в клопотанні не зазначено щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Відхиляючи клопотання заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали складено 24.09.2024 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко