ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/643/24 Справа № 199/2885/22 Суддя у 1-й інстанції - Авраменко А. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення вартості товару та неустойки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що у грудні 2021 року позивачем було замовлено в інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (власником торгівельної марки є відповідач) товар смартфон Apple iPhone 11 Pro 512GB Gold (MWCU2). Замовлений товар позивач 22 грудня 2021 року придбав у точці видачі за адресою АДРЕСА_1 , сплативши 30999 гривень, отримавши гарантій строк у три місяці. 01 січня 2022 року вказаний смартфон почали експлуатувати, під час чого виявлено недоліки у його роботі «зависання» екрану та відсутність можливості розблокування свайпом. 05 січня 2022 року смартфон віднесли у магазин, в якому його було куплено, де продавцями запропоновано було оновити програмне забезпечення, однак такі дії недоліки не усунули. В подальшому 05 січня 2022 року після сперечань із продавцями останні прийняли смартфон на гарантійний ремонт, однак до 04 лютого 2022 року жодних повідомлень про результати ремонту не надсилали, а відтак з 04 лютого 2022 року розпочався строк за невиконання зобов`язання, за що законом передбачена відповідальність у вигляді неустойки. Через місяць позивачу в магазині не змогли повідомити про стан гарантійного ремонту телефону, а тому позивач звернувся на гарячу лінію «AVIC.UA», з якої позивач дізнався, що смартфон відвезли до сервісного центру у Європу, що тривало до 04 травня 2022 року, коли позивачу з сервісного центру написав представник ОСОБА_3 , який повідомив, що телефон відремонтували шляхом заміни на новий, однак без нового комплекту та упаковки. 07 травня 2022 року ОСОБА_3 написав позивачу, що останній може отримати смартфон, але поки що без зарядного пристрою та навушників. В магазині продавець видав позивачу коробку з-під смартфону і сам смартфон, при огляді якого позивач побачив, що останній має ті ж самі пошкодження (сліди експлуатації), що той смартфон, який позивач здавав у гарантійний ремонт, а також і нові, відсутнє захисне скло, замість якого наклеєна захисна плівка. Те що це не новий смартфон, а куплений раніше позивачем, підтвердив і продавець. При увімкненні смартфону виявилось, що його «iCloud» підв`язаний до акаунту « ОСОБА_4 » та має інший IMEI, ніж смартфон, куплений позивачем. Таким чином, позивач стверджує, що смартфон не було замінено на новий, як було повідомлено раніше, а лише відремонтовано шляхом заміни материнської плати і не на нову. Викладене позивач оцінює як підтвердження неналежної якості товару, оскільки в ньому було замінено материнську плату не на нову, а на вживану і зареєстровану за іншою особою, що унеможливлює використання смартфону, а також позивачу не запропоновано отримати новий смартфон тієї ж моделі. За таких обставин позивач відмовився забирати смартфон після ремонту та подав продавцю скаргу-претензію, в якій просив повернути кошти за телефон або новий телефон в комплекті без втручань до нього як ззовні, так зсередини. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд розірвати укладений між сторонами договір купівлі-продажу, стягнути з відповідача вартість придбаного позивачем смартфону, а також стягнути неустойку за період з 04 лютого 2022 року по день ухвалення рішення суду з розрахунку 309,99 гривень прострочення (а.с.1-4).

Рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення вартості товару та неустойки - відмовлено (а.с.106-108).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог (а.с.112-117).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що на офіційному сайті інтернет-магазину «AVIC» за посиланням https://avic.ua/ відповідачем розміщена публічна оферта (пропозиція) на укладення договору купівлі-продажу товарів на офіційному інтернет-сайті продавця http://www.avic.ua/. Продавцем, згідно із публічною офертою, є відповідач, який використовує Інтернет-магазин для реалізації товарів на основі укладеного договору, а покупцем може бути будь-яка фізична особа, яка уклала договір з продавцем на умовах цієї оферти. викладені обставини підтверджуються і копією свідоцтва на торгівельну марку.

22 грудня 2021 року між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, з урахуванням наведених вище фактичних обставин шляхом прийняття покупцем умов публічної оферти було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого позивач придбав у відповідача смартфон Apple iPhone 11 Pro 512GB Gold (MWCU2) 05883) вартістю 30999 гривень, що підтверджується копією видаткової накладної №87869 від 22 грудня 2021 року, яка містить і анкетні дані позивача, як покупця, та номер його мобільного телефону. При цьому, документи, якими підтверджується укладення між сторонами договору купівлі-продажу, не містять жодних умов щодо придбання позивачем товару в кредит, з відстроченням чи розстроченням оплати його вартості.

Згідно копії гарантійного талону №87869 від 22 грудня 2021 року гарантійний строк на придбаний позивачем смартфон становив 3 місці. Згідно змісту такого гарантійного талону товар знімається з гарантійного обслуговування в тому числі при виявлення несправностей у вигляді механічних пошкоджень (сколів, подряпин, порушення цілісності виробу або його моноблочних частин).

05 січня 2022 року позивачем було здано смартфон Apple iPhone 11 Pro 512GB Gold відповідачу на діагностику та ремонт із наступними заявленими несправностями: не розблоковується свайпом, в режимі портретної зйомки «зависає». Наведені обставини підтверджуються копією квитанції від 05 січня 2022 року, згідно п.7 умов прийому на діагностування та ремонт, викладених у квитанції, строк виконання ремонту (виконанню ремонтних робіт з усунення недоліку) становить до 20 робочих днів за умови наявності необхідних запасних частин на складі. У випадку замовлення запасних частин строк ремонту може бути збільшено на строк від 7 до 60 робочих днів. Клієнт повідомляється про статус тривалості ремонту за контактною інформацією, вказаної ним. Квитанція містить контакті дані позивача.

Згідно копії акту виконаних робіт №2 від 23 січня 2022 року Сервісного центру «AVIC service» було здійснено ремонт смартфону Apple iPhone 11 Pro 512GB Gold (MWCU2) (IMEI НОМЕР_1 ) шляхом заміни материнської плати IMEI 49895. Прилад знаходиться у справному стані згідно характеристик виробника та готовий до видачі. На теперішній час вказаний смартфон позивач не забрав.

Також матеріали справи містять скріншоти переписки у месенджері позивача із абонентом з нікнеймом «Vitaly Сервіс авік», згідно якої абонент повідомляв позивача про хід та результати ремонту смартфону, а також спосіб ремонту. Сторона відповідача категорично заперечує, що абонент є працівником відповідача.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивача не доведено наявності істотного недоліку придбаного у відповідача товару, враховуючи, що кожний наступний спосіб захисту прав споживача у випадку придбання товару неналежної якості може бути пред`явлений у випадку незадоволення раніше пред`явленого, а згідно матеріалів справи гарантійний ремонт товару було виконано. Суд прийшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Також вирішуючи позовні вимоги про стягнення неустойки, суд 1інстанції виходить із того, що застосування такого виду цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання відповідачем свого договірного зобов`язання можливе в контексті спірних правовідносин сторін лише у випадку затримки виконання відповідачем вимоги споживача про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та/або затримки усунення недоліків понад установлений строк. В той же час, позивач жодної із вказаних вимог в рамках даного позову до відповідача не пред`являв, на даний час відповідач не зацікавлений у проведенні та результатах гарантійного ремонту, оскільки бажає розірвати укладений між сторонами договір купівлі-продажу та повернути сплачену ним вартість придбаного товару, що неможливо одночасно зі стягненням неустойки. Суд оцінивши означені вимоги як взаємовиключні із основними позовними вимогами, дійшов висновку щодо неможливість їх задоволення. Більш того, неустойка нараховується лише у випадку недотримання встановленого законом або за домовленістю сторін строку гарантійного ремонту, який сторони згідно змісту квитанції від 05 січня 2022 року (копія у справі) обумовили тривалістю до 60 робочих днів. Смартфон було здано позивачем на гарантійний ремонт 05 січня 2022 року, а завершено такий ремонт 23 січня 2022 року (згідно акту виконаних робіт №2 копія у справі), що свідчить про дотримання відповідачем строків ремонту та відсутність правової підстави для нарахування пені. Отже, відповідні позовні вимоги про стягнення неустойки є безпідставними та необґрунтованими, що унеможливлює їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, п.42 Порядку юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.699 ЦК України пропозиція товару в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору.

Нормою ст.698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами.

За змістом ст.ст.205-208 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Положеннями ст.706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання.

За змістом ст.ст.692, 694, 695 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

За змістом ст.ст.4, 6, 7 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.673, 675, 676 ЦК України, п.п.3, 5, 10 Порядку споживач, окрім іншого, має право на належну якість продукції, чому відповідає обов`язок продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості, що відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Положеннями ст.679 ЦК України, ч.14 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», п.18 Порядку встановлено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.678, ст.ст.680, 708 ЦК України, п.16 Порядку у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

При цьому відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до п.26 Порядку гарантійний ремонт полягає у виконанні робіт, пов`язаних з усуненням недоліків товару для забезпечення використання його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Усунення недоліків здійснюється шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини, а також виконання регулювальних робіт відповідно до вимог нормативних документів.

Згідно ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.709 ЦК України, п.28 Порядку при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Нормою ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом норм ст.ст.651, 653 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, за змістом положень абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.708 ЦК України, п.16 Порядку у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Положеннями ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Частинами 3, 5, 14 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Згідно ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому випадку порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцію неналежної якості.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Системний аналіз наведених норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини сторін, дає підстави для висновку, що у випадку придбання споживачем товару неналежної якості закон передбачає дві групи способів захисту споживачем своїх прав, які можуть бути пред`явлені на вибір споживача до продавця товару за місцем його купівлі, або до виробника, або до підприємства, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

При цьому, споживач, який пред`явив одну із альтернативних вимог, має право пред`явити наступну вимогу лише у випадку невиконання вже пред`явленої.

До першої групи альтернативних способів захисту прав споживача у випадку придбання ним товару неналежної якості закон відносить наступні вимоги споживача: про пропорційне зменшення ціни; про безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; про відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Така група способів захисту застосовується у випадку виявлення протягом гарантійного строку саме «простого» недоліку придбаного товару.

До другої групи способів захисту прав споживача належать такі альтернативні вимоги споживача, як: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимога заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Разом з тим, друга група альтернативних способів захисту застосовується у випадку виявлення протягом гарантійного строку лише істотного недоліку товару, тобто недоліку, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

При цьому, саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного недоліку товару, а тягар доказування причин його виникнення покладений на продавця/виробника/підприємство, що задовольняє вимоги споживача.

Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то позивачем у своєму позові заявлено вимогу саме із другої групи способів захисту розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів, що така вимога до звернення до суду пред`являлась позивачем до відповідача.

Більш того, за наявними матеріалами справи позивач в позасудовому порядку пред`явив вимогу відповідачу із першої групи про безоплатне усунення недоліків товару в рамках гарантійного ремонту.

І такий ремонт виконаний відповідачем, товар підготовлений до видачі позивачу, однак забраний позивачем не був досі.

Докази ж неналежної якості ремонту матеріали справи не містять, а твердження позивача про протилежне у відповідності до ст.ст.76, 81 ЦПК України не є джерелом доказів у справі, можуть сприйматись лише як припущення, на яких суд не може ґрунтувати своє рішення.

Окрім того, необхідною умовою для пред`явлення і застосування способу захисту прав споживача з другої групи є встановлення наявності саме істотного недоліку товару, що має декілька критеріїв, а тягар доведення наявності такого істотного недоліку закон покладає саме на позивача.

Одним із можливих належних, допустимих та достатніх доказів наявності саме такого істотного недоліку міг би бути відповідний висновок експертизи, проведеної як на замовлення позивача, так і за ухвалою суду, що прямо передбачено нормою ст.8 ч.1 абз.2 Закону України «Про захист прав споживачів».

В той же час, матеріали справи не містять такого висновку експертизи, відповідне клопотання про її призначення позивачем ані в судді 1 інстанції, а ні в судді апеляційної інстанції не подавалось.

Не містять матеріали справи і жодних інших належних, допустимих та достатніх доказів наявності саме істотного недоліку придбаного позивачем у відповідача смартфону, з яких суд міг би зробити однозначний та беззаперечний висновок про наявність істотного недоліку.

Той же недолік, який фактично було виявлено, за твердженнями відповідача та згідно наданих ним документів, було усунуто в повному обсязі, доказів протилежного стороною позивача суду не подано, як і доказів того, що усунутий недолік проявився знову з незалежних від споживача причин і наділений хоча б однією з наведених у законі ознак, що дозволяло б віднести його до істотного.

З урахуванням зазначеного, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, які відповідають вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: