Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/657/22
Номер провадження2/711/980/24
РІШЕННЯ
27 червня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Шульга А.В.
представника позивача за дорученням: ОСОБА_1
представника відповідачів-адвоката: Севастьянова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-
ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» (далі Черкаська ТЕЦ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Позовні вимоги мотивовані тим, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».
Оскільки, в будинку АДРЕСА_2 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.
Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_3 встановлено, тому, згідно п. 20 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
З 01.09.2020 року в зв`язку з тим, що відповідачами не було надано належних документів проведення повірки лічильника по гарячому водопостачанню нарахування за послугу гарячого водопостачання по квартирі АДРЕСА_3 було переведено на норму та в подальшому нарахування за послуги здійснювалися згідно п. 21 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.
28 лютого 2024 року ухвалою суду заочне рішення від 27 червня 2022 року по даній справі скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
17 квітня 2024 року ухвалою суду витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України в будь-якому напрямку ОСОБА_4 .
Представник позивача ПАТ «Черкаське хімволокно» за дорученням ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, зазначила, що позовні вимоги подавалися до зареєстрованих осіб, розрахунок заборгованості, який поданий з позовом , то він є вірним.
Адвокат Севастьянова А.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 , в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що ОСОБА_3 не сплачувала комунальні послуги з вересня 2017 року, в зв`язку з тим, що там не проживала. З 2017 року вона фактично проживала за адресою: АДРЕСА_4 . Також, зазначає, що в 2021 році відповідач виїхала до Польщі на роботу, а в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та комунальними послугами не користується. Крім того, ОСОБА_3 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та з нею не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг. На її думку, саме власник квартири має нести тягар утримання майна та оплачувати послуги із забезпечення квартири тепловою енерігією, які надає позивач, плата за які нараховується пропорційна до опалюваної площі квартири. Вважає, що саме на ОСОБА_2 , як на власника майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі, і послуг з централізованого опалення, які надаються до квартири АДРЕСА_5 позивачем. Також, зазначає, що позивач вказує на те, що , оскільки, відповідачами оплата за надані послуги у період з жовтня 2015 року по 01 листопада 2021 року вносилась періодично, що свідчить про переривання строку позовної давності. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ці послуги оплачувала саме відповідач ОСОБА_4 , а не власник квартири, який у даній квартирі проживає та є фактичним споживачем житлово-комунальних послуг, які надавались позивачем. На її думку, в даному випадку не можуть бути застосовані наслідки переривання строку позовної давності частковими платежами, оскільки, доказів доказівтого, що такі проплати робила саме ОСОБА_4 відсутні. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внесків та судового збору з ОСОБА_5 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18,20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.
Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.
В будинку АДРЕСА_2 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.
В квартирі АДРЕСА_3 встановлено лічильник, тому, згідно п. 20 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідних умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до Відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11.02.2022 року, на запит суду, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.07.2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідно до Відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 11.02.2022 року, на запит суду, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19.02.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Тобто, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 в період з 19 лютого 2016 року по 20 грудня 2023 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає Черкаська ТЕЦ.
На підтвердження доводів про непроживання за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, відсутності обов`язку з погашення боргу адвокатом Севастьяновою А.В. надано Акт опитування сусідів від 08 січня 2024 року, виданого заступником директора департаменту-начальником управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики ОСОБА_6 .
Відносини з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (від 24 червня 2004 року № 1875-IV, та від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, який був чинним на момент виникнення спірних відносин, відповідними положеннями ЦК України.
Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII(тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Частиною 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IVпередбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічна норма закріплена у п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.
Згідно із ч.3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
З огляду на вказані норми, особи, місце проживання яких зареєстровано за певною адресою несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.6 ч.1ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09листопада 2017 року №2189-VIIIспоживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
З огляду на підпункт 1 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (що діяв станом на момент звернення з позовом) споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц.
А тому, на думку суду, відповідач ОСОБА_7 , яка стверджує, що не проживала у зазначеній квартирі з 2017 року, а тому, і не споживала комунальні послуги, повинна була надати постачальникам комунальних послуг належним чином підтверджену заяву про не проживання у квартирі. В протилежному випадку, вона несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі, за якою зареєстровано його місце проживання.
А тому, відповідачі несуть солідарний обов`язок перед постачальником житлово-комунальних послуг.
Зокрема, ОСОБА_7 як особа, місце проживання якої в період з 19 лютого 2016 року по 20 грудня 2023 року було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Тобто, на думку суду, ОСОБА_7 фактично не припинила користуватися житлово-комунальними послугами, що надавались ПрАТ «Черкаське хімволокно» Черкаська ТЕЦ».
Таким чином, всі відповідачі станом на 01.11.2021 року були споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надає Черкаська ТЕЦ.
Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачами та обставина, що надані позивачем послуги не оплачені належним чином, тобто боржники допустили прострочення виконання зобов`язання.
Отже кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.
Так як ОСОБА_5 є солідарним боржником за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України вона несе також відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Під час розгляду справи, адвокатом Севастьяновою А.В. заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 цієї Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.
В даній справі адвокат Севастьянова А.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_5 заявила про застосування строку позовної давності до вимог позивача.
В судовому засіданні встановлено, що як вбачається з Листа-розрахунку по ОР №41298072, наданого позивачем, в травні 2019 року відповідачами було здійснено проплату в розмірі 1600 грн. 00 коп., при нарахуванні 471 грн. 66 коп.
Такі її дії є підтвердженням визнання боржниками боргу, що в розумінні ст. 264 ЦК України перериває строк позовної давності.
Адвокат Севастьянова А.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначала, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ці послуги оплачувала саме ОСОБА_5 , а не власник квартири.
Разом з тим, дії одного із солідарних боржників, які свідчать про визнання боргу, є підставою для переривання строку позовної давності відносно усіх боржників, які відповідають перед кредитором солідарно.
Уданій справі один із солідарних відповідачів ОСОБА_5 заявила про строки позовної давності, інший із солідарних боржників ОСОБА_2 в травні 2019 року визнав суму боргу, шляхом сплати заборгованості в більшому розмірі, ніж було нарахування.
Так як, вважається, що дія одного із солідарних боржників створює наслідки, передбачені ЦК України, і для інших солідарних боржників у зобов`язанні, тому суд вважає, що було перервано строк позовної давності і з квітня 2019 року розпочав свій сплив трирічний строк для пред`явлення вимоги про стягнення боргу та сум на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Таким чином, строк позовної давності для звернення з даним позовом сплив в квітня 2022 року, позов поданий 27 січня 2022 року, тобто, в межах строку позовної давності.
Судом перевірено розрахунки позивача про розмір заявленого боргу та сум на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, який є повним та обґрунтованим.
Встановлено, що відповідачами не надано своїх розрахунків або заперечень проти розміру боргу, заявленого позивачем.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В судовому засіданні встановлено, що інфляційні втрати за період з квітня 2016 року по серпень 2021 року складають 9506 грн. 47 коп. та 3% річних складають 3789 грн. 84 коп.,у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг.
За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської ТЕЦ підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2481,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 19 січня 2022 року.
А тому, до стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Черкаська ТЕЦ підлягає по 1240,50 грн. понесених позивачем судових витрат з кожного.
Керуючись, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦП України суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (місцезнаходження м. Черкаси, пр-т Хіміків, 76, р/р IBAN НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ ВП 33282969, код банку 300346, АТ «СенсБанк») судовий збір по 1240,50грн. з кожного.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05 липня 2024 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб