Справа № 333/5837/24
Провадження № 2-о/333/383/24
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ковальова Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Тетяна Миколаївна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки і піклування, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про встановлення факту утримання дитини,-

В с т а н о в и л а:

Заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зазначена заява не може бути прийнята до розгляду Комунарським районним судом м. Запоріжжя та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Так, правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, це підсудність.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати цивільне провадження. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна цивільна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Усі справи, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом за встановленими правилами підсудності, а їх порушення є ознакою незаконності рішення. Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

В силу приписів ст.378 ЦПК України, порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд перевіряє належність справи до юрисдикції та підсудності цього суду.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Місце проживання фізичної особи визначається відповідно до статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.44 постанови Пленуму N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається з заяви, фактичне місце проживання заявника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відповіді №675739 від 03.07.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зазначено: АДРЕСА_2 .

Для цілей визначення підсудності відповідно до ЦПК України місцем проживання фізичної особи, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Верховний Суд в Постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 зазначає, що звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації, не відповідає вимогами статті 28 ЦПК України.

Таким чином, як вбачається зі змісту вищезазначеної Постанови ВС, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування частини першої статті 28 ЦПК України, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2022 року у справі № 556/1395/21 (провадження № 61-3887св220), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18 (провадження № 61-35403св18) щодо визначення підсудності за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Отже, підсудність розгляду даної категорії справ визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника. Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Комунарського районного суду м. Запоріжжя і її необхідно надіслати за підсудністю до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (юридична адреса: вул. Шевченка, 201, Нікополь, Дніпропетровська область).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 162, 354 ЦПК України, суддя -

у х в а л и л а :

Цивільну справу за ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шевченко Тетяна Миколаївна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки і піклування, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про встановлення факту утримання дитини - направити за підсудністю до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, адреса розташування: вул. Шевченка, 201, Нікополь, Дніпропетровська область.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Ю.В. Ковальова