Справа № 216/3979/24
провадження №2/216/1989/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2024 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання: Смолдирева М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в залі № 2 приміщення суду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.02.2014 року ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Послуги з утримання позивач надав відповідачам в порядку ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.08.2004 року «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій». За період з 01.05.2021 по 01.05.2024 позивач надав відповідачам послуги на суму 9717,28 грн. Відповідачі не виконували своїх обов`язків щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустили заборгованість перед позивачем у розмірі 9717,28 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано станом на 01.02.2022 суму інфляційних витрат в розмірі 118,58 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 30,92 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Пунктами 2,5 ч.2 ст.7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Встановлено, що договір між сторонами у справі щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території - не укладався. Однак, відсутність такого договору між позивачем та відповідачем не може бути підставою для звільнення останнього від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.
Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надаються ТОВ «СІТІСІРВІС-КР».
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХII, з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.05.2021 по 01.05.2024 відповідачами не здійснювалася оплата за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 9717,28 грн.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачів на його користь станом на 01.02.2022 інфляційні витрати в розмірі 118,58 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 30,92 грн.
Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Вказана позиція узгоджена з постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.
Враховуючи те, що неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України та також підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., у рівних частинах з кожного.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 509, 625 ЦК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет:
Суддя Г.М.Чирський