Справа № 127/7017/18
Провадження № 22-ц/801/1081/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач :Панасюк О. С.
УХВАЛА

16 квітня 2024 рокуСправа № 127/7017/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панасюка О. С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Романюк Л. Ф. від 14 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

10 квітня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла ця апеляційна скарга.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 354 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як встановлено з матеріалів апеляційної скарги та інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване заочне рішення Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено 14 вересня 2018 року, повне судове рішення складено 19 вересня 2018 року.

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду від 14 вересня 2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 05 лютого 2024 року заяву залишено без задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційну скаргу на заочне рішення суду ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку 23 березня 2024 року, тобто з порушенням встановленого частиною четвертою статті 287 ЦПК України строку. При цьому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження цього заочного рішення до апеляційної скарги не додано.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Згідно з частиною першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 356 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Пунктом 3 частини другої статті 356 ЦПК України установлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Зокрема, має зазначатися також процесуальне становище учасників справи.

Як видно з матеріалів апеляційної скарги позивачем у справі є ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є відповідачем.

Натомість в поданій апеляційній скарзі на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 вказує себе позивачем, а ОСОБА_2 відповідачем. Крім того не зазначає місце проживання чи перебування ОСОБА_2 , що позбавляє апеляційний суд можливості, в разі відкриття апеляційного провадження, направити апеляційну скаргу цьому учаснику справи та повідомити його про розгляд апеляційної скарги.

Таким чином заявнику необхідно правильно вказати учасників справи із зазначенням процесуального становища кожного з них та вказати інформацію, передбачену пунктом 3 частини другої статті 356 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині обґрунтувань вимог до суду апеляційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи без зазначення того, в чому конкретно полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Також ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не вказав у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду першої інстанції та не зазначив нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подала скаргу.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства (пункт 5 частини третьої статті 2, статті 13 ЦПК України) означає, що суд розглядає цивільні справи лише в межах вимог заявника, зокрема суд апеляційної інстанції обмежений вимогами апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК).

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Всупереч цим вимогам в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 не зазначив, яке рішення за результатами розгляду апеляційної скарги має прийняти суд апеляційної інстанції.

Отже заявнику необхідно уточнити вимоги апеляційної скарги відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду.

Крім того згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється Законом № 3674-VI.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Зі змісту апеляційної скарги видно, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції про стягнення боргу за договором позики, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених його прав саме як учасника бойових дій.

Таким чином підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI немає.

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюються у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначено у розмірі 1762 грн 00 к.

У даному випадку, при поданні позовної заяви, до сплати підлягав судовий збір у розмірі 704 грн 80 к.

Тобто на час подання апеляційної скарги сума судового збору, що підлягала сплаті, становила 1057 грн 20 к. (150 % х 704 грн 80 к.).

Таким чином апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для сплати судового збору в розмірі 1057 грн 20 к.

Судовий збір потрібно перерахувати до державного бюджету за такими реквізитами: Отримувач: УК у м. Вінниці/м. Вінниця/ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача UA0002856).

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Також апеляційна скарга не відповідає вимогам пункту 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України, тому що до неї не додано її копій та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

За змістом статей 357, 185 ЦПК України апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху і надати строк для:

- надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції;

- зазначення в апеляційній скарзі учасників справи із зазначенням процесуального становища кожного з них, їх місця проживання чи перебування;

- зазначення в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції;

- зазначення нових обставин, що підлягають встановленню, доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції;

- уточнення вимог апеляційної скарги відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду;

- сплати судового збору в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн 20 к. або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- надання копії апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи,

протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо заяву про поновлення строку не буде подано в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, а в разі невиконання вимог ухвали у визначений строк в іншій частині апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк