КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8753/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року місто Київ

справа №755/2394/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивачзвернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води у розмірі 62101,87 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 15327,29 грн. та 3% річних у розмірі 4482,12 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що позовна заява від 01 лютого 2024 року була подана в письмовій формі, підписана власноручно уповноваженим представником позивача та до вказаної позовної заяви була додана належним чином завірена копія довіреності на підтвердження повноважень представника позивача.

Вказував, що твердження суду першої інстанції, що з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не вбачається, що ОСОБА_2 є Генеральним директором ТОВ «Євро-Реконструкція», є хибним, оскільки у вказаному витягу зазначена інформація про керівника юридичної особи: ОСОБА_2 , як керівника.

Зазначав, що законодавством України не встановлено термін чинності витягу з ЄДР. Подання позивачем до позову витягу з ЄДР, сформованого не на дату видачі представнику позивача довіреності не є підставою для постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви.

Посилався на те, що другою підставою для повернення позивачу позовної заяви суд вважає те, що копія довіреності на представництво повноважень товариства представником позивача ОСОБА_3 засвідчена не власноручно представником, а із застосуванням факсиміле, при зазначенні чого наводить практику суду (постанова Верховного Суду України від 08 липня 2021року №9169/3209/20), в якій суд не брав до уваги як докази документи, засвідчені факсимільним підписом, що було встановлено експертизою.

Вказував, що в ухвалі суд не наводить експертних висновків, на підставі яких було встановлена наявність застосування факсиміле при посвідченні копії документа.

Зазначав, що ЦПК України допускає варіант подання до суду копії письмового доказу, навіть не посвідченого ні власноручно, ні факсиміле. Наслідком подання копії, навіть не завіреної належним чином, не є повернення позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався на те, що доданий до позовної заяви витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить відомостей, що ОСОБА_2 є Генеральним директором ТОВ«Євро-Реконструкція» та/або був на вказаній посаді під час видання довіреності №40 від 04 серпня 2023 року. Інших документів на підтвердження повноважень керівника юридичної особи станом на момент звернення до суду не надано.

Також суд першої інстанції вказував на те, що додана до позову копія довіреності №40 від 04 серпня 2023 року, посвідчена адвокатом Гречан М.В. не особистим підписом, а факсиміле, що унеможливлює встановлення вираження справжньої волі особи, чий підпис відтворено, на настання відповідних правових наслідків.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 7 ст.177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 даної норми визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вона підписана ОСОБА_4 01 лютого 2024 року, як представником позивача ТОВ «Євро-Реконструкція».

На підтвердження повноважень подавати та підписувати від імені ТОВ «Євро-Реконструкція» позовну заяву ОСОБА_3 до неї була долучена копія довіреності №40 від 24 серпня 2023 року, виданої генеральним директором ТОВ «Євро-Реконструкція» - ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником юридичної особи ТОВ «Євро-Реконструкція» зазначений ОСОБА_2 .

Згідноз п.9.2.7 Статуту ТОВ «Євро-Реконструкція» Генеральний директор має право видавати від імені Товариства довіреності з урахуванням обмежень повноважень Генерального директора, передбачених Статутом.

Таким чином, станом на час видачі довіреності та подання позовної заяви до Дніпровського районного суду міста Києва, керівником ТОВ «Євро-Реконструкція» був ОСОБА_2 , який, будучи керівником юридичної особи, мав повноваження на видачудовіреності на представництво інтересів товариства в суді.

При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції, встановивши, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви мав постановити ухвалу про залишення такої позовної заяви без руху.

Суд не вправі перебирати на себе функції експерта, а у справі відсутні об'єктивні докази того, що копія довіреності №40 від 04 серпня 2023 року, видана генеральним директором ТОВ «Євро-Реконструкція» - Сидоренком О.А., на ім'я ОСОБА_3 , посвідчена адвокатом Гречан М.В. із застосуванням факсиміле.

Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином,суд першої інстанції мав залишити позовну заяву без руху або витребувати оригінал довіреності, якщо її копія видавалась сумнівною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви ТОВ«Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послугиз підстав, передбачених ст.185 ЦПК України без надання позивачу строку для усунення можливих недоліків позовної заяви.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява №12964/87).

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: