Справа № 558/426/24
номер провадження 2-о/558/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України (Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, -

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а саме: про встановлення факту перебування її, ОСОБА_1 , на утриманні брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2021 року по день його смерті (загибилі) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 зазначила про те, що починаючи з 2014 року по 13 квітня 2022 року вона постійно, однією сім`єю, проживала з своїм рідним братом ОСОБА_2 в належній їй квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Юридичний факт її проживання однією сім`єю з братом ОСОБА_2 з 2014 року по 13 квітня 2022 року встановлений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2023 року в справі №558/200/23.

З 2 лютого 2020 року вона є пенсіонеркою за віком та перебуває на обліку в Млинівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області. Щомісячний розмір її пенсії, починаючи з того часу, як вона стала потребувати стороннього догляду та не може працювати склав за грудень 2020 року лютий 2021 року 2100,00 гривень, за березень 2021 року лютий 2022 року 2200,00 гривень, за березень - квітень 2022 року 2300,00 гривень. З листопада 2021 року внаслідок захворювання вона потребує постійного стороннього догляду.

25 лютого 2021 року її брат ОСОБА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 до Збройних Сил України і загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , захищаючи Батьківщину від збройної агресії Російської Федерації внаслідок травми декількох ділянок тіла, вибухової травми, ушкодження від інших вибухів та осколків і був похований на кладовищі в селищі Демидівка.

Після її захворювання і до призову до Збройних Сил України фактично догляд за нею здійснював брат ОСОБА_2 . Її дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає з нею, є інвалідом з дитинства та у зв`язку з цим отримує соціальну допомогу щомісячний розмір якої за період з 16 січня 2019 року по 1 лютого 2021 року складав 1452,00 гривень, з 1 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року 1769,00 гривень, з 1 лютого 2023 року по 1 лютого 2024 року 2100,00 гривень, з 1 лютого 2024 року по даний час 2361,00 гривень. Інших доходів її дочка не отримувала та не отримує, і враховуючи розмір отримуваної нею соціальної допомоги, сама потребує грошових коштів на своє утримання.

У заяві ОСОБА_1 зазначила про те, що оскільки отримуваної нею пенсії не вистачає навіть на придбання ліків, а дочка не мала та не має можливості надавати їй матеріальну допомогу і утримувати її, то проживаючи спільно однією сім`єю, її брат ОСОБА_2 ніс усі витрати на придбання майна спільного користування, сплачував комунальні платежі, купував продукти харчування, ліки, одяг та інші необхідні речі. Достовірно знаючи її фінансовий стан і після призову до Збройних Сил України та до дня своєї смерті, її брат ОСОБА_2 систематично та постійно продовжував її утримувати, перераховуючи необхідні на її утримання грошові кошти (для оплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування, одягу, взуття, ліків для лікування та реабілітації після хірургічного лікування очей та інших необхідних матеріальних потреб).

Оскільки інших доходів у неї не було, то матеріальна допомога брата була постійним і основним джерелом засобів для її існування. Така допомога носила постійний характер, не була одноразовою, а надавалася систематично, з часу її захворювання та до дня смерті брата ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (у редакції, що була чинною на день смерті брата) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як член сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України, що перебувала на його утриманні та одержувала від нього допомогу, яка була постійним та основним джерелом засобів існування, вона звернулася до Міністерства оборони України для отримання виплати передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168.

Проте, 19 грудня 2023 року у праві на отримання частки одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум їй було відмовлено з тих підстав, що за наданими на розгляд документами комісія не змогла встановити чи перебувала вона на утриманні свого загиблого брата ОСОБА_2 .

З таких підстав, у поданій до суду заяві ОСОБА_1 просила встановити факт перебування її на повному утриманні брата ОСОБА_2 з грудня 2021 року по день його смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Новосад В.О. підтримали вимоги заяви. ОСОБА_1 пояснила, що після смерті її чоловіка, у 2014 році, її брат ОСОБА_2 переїхав проживати до неї в селище Демидівка. Брат ОСОБА_2 був неодруженим, дітей не мав. Вона перебувала на пенсії, оскільки має дитину-інваліда. У 2020 році вона захворіла, їй було проведено хірургічне втручання. Вона потребувала додаткових витрат на лікування, а отримуваної нею пенсії не вистачало на придбання ліків. Її дочка є інвалідом дитинства та отримує соціальну допомогу. Через такі обставини всі побутові витрати щодо оплати комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу, ліків ніс її брат ОСОБА_2 . Пізніше брат ОСОБА_2 був призваний на військову службу до Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 він загинув. При зверненні до Міністерства оборони України з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, їй було відмовлено.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України (Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) на розгляд справи не з`явився, подав до суду письмові пояснення (а.с. 54-57) у яких просив справу розглянути без його участі та зазначив про те, що заявниця щомісячно отримувала доходи у вигляді пенсії, що виключає можливість її перебування на повному утриманні брата.

Суд, заслухавши заявницю та її представника, показання свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до якого встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно із ч. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Згідно із ч.1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 4 ст. 10-1 Закону України України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать, зокрема, утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Дослідженими в судовому засіданні свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 6), встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, їй призначена пенсія за віком.

Згідно довідки про доходи №511592 (а.с. 11, 12) встановлено, що заявниця отримує пенсію за віком та розмір такої пенсії складає 2300,00 гривень.

Крім того, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає разом з дочкою ОСОБА_3 , яка є дитиною-інвалідом, та їй призначена державна соціальна допомога.

Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2023 року в справі №558/200/23 встановлено факт постійного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини з 2014 року до дня смерті рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Таке рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що заявниця ОСОБА_1 неодноразово перебувала на лікуванні, згідно заключення ЛКК потребує постійного стороннього догляду з 27 листопада 2020 року (а.с. 13), у зв`язку з чим 7 листопада 2024 року їй встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново.

В судовому засіданні, допитана як свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що є рідною сестрою заявниці та ОСОБА_2 . Її брат ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_1 в смт. Демидівка, вони спільно вели господарство. Оскільки їх сестра ОСОБА_1 хворіла, потребувала лікування, то всі витрати на лікування сестри ніс їх брат ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_1 перебувала в лікарні, то для лікування сестри ОСОБА_2 також перераховував грошові кошти на її банківський рахунок. Його допомога сестрі була постійною. ОСОБА_2 був мобілізованим та за час перебування на службі у Збройних Силах України постійно надавав матеріальну допомогу сестрі ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 їх брат ОСОБА_2 загинув.

Як встановлено згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (а.с. 15), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 16), ОСОБА_2 , механік-водій 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механіхованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть ОСОБА_2 пов`язана з захистом Батьківщини.

Дослідженими банківськими виписками (а.с. 22-23) встановлено, що ОСОБА_1 за період з 16 січня 2021 року по 9 квітня 2022 року отримувала від ОСОБА_2 грошові кошти, що надходили на її картковий рахунок у розмірі 2010 гривень, 3000 гривень, 1000 гривень, 500 гривень, 4000 гривень, 3000 гривень. Грошові кошти надходили на рахунок заявниці від ОСОБА_2 3-5 разів на місяць.

Крім того, наданими дослідженими банківськими виписками встановлено, що грошові кошти ОСОБА_2 перераховував на банківський рахунок свідка ОСОБА_4 , що підтверджує показання свідка (а.с. 24).

Оцінивши наведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність заявлених ОСОБА_1 вимог щодо перебування її на утриманні рідного брата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , з грудня 2021 року по день його смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки допомога ОСОБА_2 для неї була постійним джерелом засобів до існування.

Сумнівів у достовірності досліджених доказів, судом не встановлено.

Враховуючи вказані, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Судові витрати, понесені заявником при подачі заяви до суду, відшкодуванню не підлягають, що передбачено ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 258, 259, 265, 268, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України (Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителька АДРЕСА_2 , перебувала на утриманні рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2021 року по день його смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 9 грудня 2024 року.