Справа № 752/2785/16-ц
Провадження № 4-с/752/118/24
У Х В А Л А

Іменем України

19.09.2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

з участю секретаря - Пастух З.Ф.,

присутні учасники справи:

представник скаржника - адвокат Сандугей Ігор Вікторович

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу в розмірі 113 114,15 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

Суть поданої скарги

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , подана його представником, адвокатом Сандугеєм Ігорем Вікторовичем, на дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу в розмірі 113 114,15 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

У поданій скарзі на дії державного виконавця, скржник просив:

- поновити строк для подачі скарги на дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу в розмірі 113 114,15 грн під час примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2785/16-ц від 10.11.2016 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу в розмірі 113 114,15 грн під час примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2785/16-ц від 10.11.2016 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- визнати незаконною та скасувати винесену постанову від 15.06.2022 про накладення штрафу в розмірі 113 114,15 грн під час примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2785/16-ц від 10.11.2016 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

На обґрунтування скарги зазначено, що державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості скаржника з аліментів за період з 22.02.2016 по 15.07.2020 в сумі 226 228,30 грн використовувла розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, в той час як скаржник (боржник за виконавчим провадженням) був працевлаштований та отримував заробіток в період нарахування заборгованості, чого не було враховано державним виконавцем при здійсненні вказаного розрахунку.

Також скаржник вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, було доповнено статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження» частиною чотирнадцятою яка передбачає накладення виконавцем на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. На думку скаржника положення частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» , щодо накладення штрафу на боржникау розмірі 50 відсотків суми заборгованості може поширюватися лише на заборгованість, яка виникла після дати набуття чиності Законом № 2475-VIII, тобто починаючи з 28.08.2018.

Рух справи та інші процесуальні питання

04.04.2024 ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Сандугея Ігоря Вікторовича звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

09.04.2024 скаржником подані уточнення до скарги, з виправленням дати виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2785/16-ц з 10.11.2016 на 27.10.2016.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2024 головуючим суддею по справі визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва А.В. Слободянюк.

15.04.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва скарга залишена без розгляду.

19.04.2024 скаржник повнорно звернувся із аналогічною скаргою до Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням про поновлення строку на подачу скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2024 головуючим суддею по справі визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Т.М. Данілову (Шевченко).

24.04.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження у справі.

15.07.2024 постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва про відмову у відкритті провадження у справі та направлено справу до суду першої інстранції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 головуючим суддею по справі визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва А.О. Митрофанову.

21.08.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва задоволена заява про самовідвід судді А.О. Митрофанової.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 головуючим суддею по справі визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва С.О. Чекулаєва.

Судове засідання у справі з повідомленням сторін призначено на 06.09.2024.

06.09.2024 у судове засідання учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 18.09.2024.

18.09.2024 у судове засідання з`явився представник скаржника, адвокат Сандугей Ігор Вікторович. Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, будь-яких пояснень чи клопотань до суду від державного виконавця не надходило.

Після виходу з нарадчої кімнати 19.09.2024 о 10 годині 30 хвилин проголошена вступна та резолютивна частина ухвали.

Фактичні обставини справи, які встановив суд

На виконанні у Голосіївському відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2785/16-ц від 27.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22.02.2016 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

15.06.2022 державним виконавцем Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діаною Юріївною винесена оскаржувана постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 113 114,15 грн.

В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначає, що починаючи з лютого 2016 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 13.06.2022 за період з 22.02.2016 по 15.07.2020 становить 226 228,30 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки. Таким чином, штраф у розмірі 50% від суми заборгованості 226 228,30 грн, становить 113 114,15 грн.

04.04.2024 ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Сандугея Ігоря Вікторовича звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Д.Ю. щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Скаржник стверджує, що до отримання листа Голосіївського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) № 37849 від 01.03.2024 не знав про накладення штрафу, не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, не мав ідентифікатора доступу до АСВП та не отримував постанови про накладення штрафу. Також скаржник вказує у поданій заяві, що 15.03.2024 адвокатом Сандугеєм І.В. було подано адвокатський запит щодо отримання розрахунку заборгованості, копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії постанови про накладення штрафу.

У матеріалах справи міститься роздрукований примірник електронного листа Голосіївського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) № 35437/27.1-24 від 21.03.2024, надісланий адвокату Сандугею І.В., в якому повідомляється інформація щодо виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду №752/2785/16-ц від 27.10.2016, та надаються копії постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 10.11.2016 з ідентифікатором для доступу та оскаржуваної постанови про накладення штрафу з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2024.

Адвокат Сандугей І.В. вказує, що із вказаним електронним листом він ознайомився лише 25.03.2024, водночас електронний поштовий сервіс не дозволяє суду встановити точну дату отримання адвокатом електронного листа.

Суд встановив, що лист Голосіївського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) № 35437/27.1-24 від 21.03.2024 був надісланий адвокату Сандугею І.В. також через оператора поштового зв`язку «Укрпошта» вих. №54773 від 27.03.2024 та згідно перевірки статусу відстеження був отриманий адресатом 13.04.2024.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою 04.04.2024 суд вважає, що скаржник повиннен був дізнатися про порушення свого права саме з електронного листа Голосіївського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) № 35437/27.1-24 від 21.03.2024, що був надісланий адвокату Сандугею І.В. в якому містилися копія постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 10.11.2016 та копія оскаржуваної постанови про накладення штрафу з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2024.

19.04.2024 ОСОБА_1 подав до суду клопотання про поновлення строку подачі скарги, в якій вказав вищезазначені обставини, що передували подачі скарги.

Відповідно до статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд бере до уваги, що єдиним документом на підставі якого можна встановити точну дату коли скаржник та/або його уповноважений представник могли дізнатися про зміст оскаржуваної постанови та ознайомитися із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів є лист Голосіївського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) надісланий через оператора поштового зв`язку «Украпошта» вих. №54773 від 27.03.2024 та отриманий скаржником 13.04.2024.

Твердження адвоката Сандугея І.В., про те, що він ознайомився з електронним листом Голосіївського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) № 35437/27.1-24 від 21.03.2024 лише 25.03.2024 не спростовується іншими матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, а також те, що скаржник та його представник вживали активних дій для з`ясування змісту оскаржуваної постанови та розрахкнку державного виконавця, шляхом направлення адвокатських запитів, листування з державним виконавцем, суд дійшов висновку, про поважність причин наведених скаржником у клопотанні про поновлення строку подачі скарги, а тому строк для подання скарги має бути поновлено судом.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом також - Закон № 1404-VIII), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Суд зазначає, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Згідно оскаржуваної постанови державним виконавцем Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Д.Ю. від 15.06.2022 був накладений штраф на ОСОБА_1 в розмірі 113 114,15 грн у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 13.06.2022 за період з 22.02.2016 по 15.07.2020 становить 226 228,30 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстм також - СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Порядок стягнення аліментів, крім норм СК України, регулюється також положеннями статті 71 Закону № 1404-VIII, якою передбачається, серед іншого, накладення на користь стягувача штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідних розмірах (частина чотирнадцята).

28.08.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» (надалі за тектсом також - Закон № 2475-VIII), яким доповнено статтю 71 Закону № 1404-VIII частиною чотирнадцятою такого змісту: «За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Також Законом № 2475-VIII частину четверту статті 11 Закону № 1404-VIII викладено в такій редакції: «Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання».

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Щодо застосування нових законів до триваючих правовідносин, то у Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 за № 5-р(I)/2019 зроблено висновок про те, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

При цьому не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акта щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Нормами Закону № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20 відсотків суми несплачених аліментів), за два роки (30 відсотків суми несплачених аліментів), за три роки (50 відсотків суми несплачених аліментів).

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення штрафу від 15.06.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 22.02.2016 по 15.07.2020 становить 226 228,30 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Отже, заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що зумовила застосування до ОСОБА_1 штрафу, утворилася до набрання чинності частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VІІІ.

При цьому положення абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що державним виконавцем Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діаною Юріївною правильно застосовано норму частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ до триваючих правовідносин, а саме до прав та обов`язків, що продовжувалися на момент набрання Законом № 2475-VIII чинності, безпосередньо застосувавши нормативний акт прямої дії у часі, а тому позиція скаржника, що положення частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ, про накладення штрафу на боржника у розмірі 50 відсотків суми заборгованості може поширюватися лише на заборгованість, яка виникла після дати набуття чиності Законом № 2475-VIII не грунтується на законодавстві та є безпідставною.

Водночас суд звертає увагу на наступне.

Згідно наданого розрахунку заборгованості від 20.03.2024 вбачається, що державний виконавець для визначення суми заборгованості за аліментами за період з лютого 2016 року по лютий 2020 року використовувала розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За правилами частини першої статті 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до частини другої статті 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VІІІ, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Таким чином, державний виконавець могла обраховувати розмір заборгованості зі сплати аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості лише у випадку, якщо боржник не працював на час виникнення заборгованості або був фізичною особою - підприємцем і перебував на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержував заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу.

Згідно наявних в матеріалах справи довідок ОСОБА_1 в період нарахування заборгованості був працевлаштований та отримував заробітну плату: з лютого по травень 2017 року - у ТОВ «Виробнича компанія «МТК» (а.с. 137); з лютого по квітень 2021 року - у ТОВ «МАШІНТЕХ» (а.с. 135) та з червня 2022 року по листопад 2023 року - у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Технокластер» (а.с.136).

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_1 був працевлаштований та отримував заробіток у ТОВ «Виробнича компанія «МТК» в період розрахунку заборгованості, а тому державний виконавець не мав правових підстав для визначення розміру заборгоаності зі сплати аліментів, згідно частини другої статі 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Суд зазначає, що стягнення штрафу в повному обсязі з ОСОБА_1 буде суперечити спрямованості змін до СК України та Закону № 1404-VІІІ, які і вносилися задля захисту прав дитини та спонукання саме недобросовісного платника аліментів певним чином поновити майнові втрати чи обмеження, які вимушена була нести дитина. А недобросовісність платника аліментів у цьому випадку відсутня.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи те, що в боржника, хоч і наявна заборгованість зі сплати аліментів, проте ця заборгованість утворилася не з вини ОСОБА_1 , а першочергово з вини державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни, яка неправильно визначила розмір аліментів та базу їх стягнення у період роботи боржника у ТОВ «Виробнича компанія «МТК», тому оскаржувана постанова від 15.06.2022 про накладення штрафу в розмірі 113 114,15 грн під час примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/2785/16-ц від 27.10.2016 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 не може вважатися правомірною.

Суд також звертає увагу на те, що стягувач може оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця безпосередньо в суді. Такий захист прав та інтересів має бути ефективним, зокрема доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд. На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20.

Суд вважає, що найбільш ефективним засобом зхисту прав скаржника буде скасування оскаржуваної постанови державного виконавця від 15.06.2022 про накладення штрафу.

Керуючись статтями: 259, 263, 447-551 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконваця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винесення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу у ВП НОМЕР_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни щодо винисення постанови від 15.06.2022 про накладення штрафу у розмірі 113 114 грн 15 коп. у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Казміренко Діани Юріївни від 15.06.2022 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 113 114 грн 15 коп. у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23.09.2024.

Суддя С.О. Чекулаєв