Справа № 643/6516/24
Провадження № 2-з/643/34/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

АТ «Райффайзен Банк» (позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (відповідач) заборгованість за заявою про відкриття карткового рахунку на надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1277/82/940469 від 19.11.2020 в загальному розмірі 224788,12 грн., з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 197416,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску - 38 352,50 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 27372,12 грн.

Одночасно з позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову (Заява), в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відповідачу відчужувати у будь-який спосіб нерухоме майно, а саме:

- 1/3 частку 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 (Квартира) та належить на праві власності відповідачу відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30.10.1998;

- 1/6 частку Квартири, що належить на праві власності відповідачу відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 5-751 від 22.05.2008.

В обґрунтування Заяви зазначено, що заявлені вимоги мають значний розмір. Відповідач може вжити заходи щодо відчуження належного йому майна на користь третіх осіб та посилатись на відсутність майна, за рахунок якого можна було б виконати рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України. До них в тому числі відноситься арешт майна та заборона вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 також зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 637390300 від 28.05.2024, відповідач є власником 1/3 та 1/6 часток Квартири.

Як вбачається з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Великої Палати Верховного суду, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт.

Таким чином, виходячи з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, суди під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову повинні в тому числі зважати на вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт з метою забезпечення позовних вимог.

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем будь-яких даних щодо вартості вказаних вище часток Квартири, які належать відповідачу, суду не надано.

За таких обставин суд позбавлений можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач, заявленим ним позовним вимогам.

Оцінюючи посилання позивача на постанову Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18, згідно з якою обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається (в порядку вжиття таких заходів) арешт, процесуальним законом не передбачено, суд керується таким.

Вказана постанова Верховного Суду, на яку посилався позивач, ухвалена 19.02.2019.

Вказані вище постанови Великої Палати Верховного Суду ухвалені пізніше, а саме у 2020 та 2024 роках. Крім того, висновки щодо необхідності оцінки та врахування вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт та заборону відчуження, висловлені Великою Палатою Верховного Суду, до повноважень якої віднесено забезпечення однакового застосування судами норм права, в тому числі Верховним Судом.

Ураховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні Заяви та вжитті заходів забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено співмірність вказаних заходів забезпечення позову його правам, за захистом яких він звертається до суду.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, обґрунтувавши співмірність заходів забезпечення позову, які він просить вжити в даній справі.

Керуючись ст. 150, 156, 258-261, 353-354 ЦПК України.

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов