єдиний унікальний номер справи 531/12/22
номер провадження 2/531/179/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні з присудженням грошової компенсації за частку у праві спільної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення в будівлі «Г», а саме: гараж пл.34,0 кв.м, навіс «г1», будівля «В», що складається з прохідної пл.5,8 кв.м, що становить 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху «А-1», гаражу «А1-1», прохідної «В», гаражу «Г», навісу «г1», вбиральні «Д», складу «Е», пилорами «Ж», огорожі №№1,5,6, воріт №4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради з припиненням права власності ОСОБА_1 на її частку з присудженням їй грошової компенсації замість цієї частки в розмірі 29940,00 грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що рішенням Карлівського районного суду від 15.06.2021 по справі №531/2101/19 позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя з виділенням часток по 1/2 кожному задоволено. Визнано нежитлове приміщення в будівлі літ. Г, а саме: гараж пл. 34,0 кв. м., навіс літ г1, будівля літ. В, що складається з прохідної пл. 5,8 кв. м., що становить 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому: з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху літ. А-1, гаражу літ. А1-1, прохідної літ. В, гаражу літ. Г, навісу літ. г1, вбиральні літ. Д, складу літ. Е, пилорами літ. Ж, огорожі №№ 1, 5, 6, воріт № 4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області, спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з визначенням часток по 1/2 кожному. Вказаним рішенням здійснено поділ спільного майна подружжя, вказане нерухоме майно визнано спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , з визначенням часток, по кожному. Відповідно до висновку експерта №385/386 від 21.10.2020 ринкова вартість вказаного об`єкту нерухомого майна складає 59880,00 грн, тобто вартість часки становить 29940,00 грн. 15.07.2020 було розірвано шлюб між сторонами, між ними склалися неприязні стосунки. Гараж фактично експлуатується позивачем за своїм функціональним призначенням. Спільне володіння і користування з відповідачем є неможливим. Між ними не досягнуто домовленості, щодо порядку та способу утримання гаражу. Вказане приміщення гаражу не можна поділити без втрати його цільового призначення. Позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість частки майна відповідача у розмірі 29940,00 грн.

Сторона позивача до суду не з`явилася, надано клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити з урахуванням висновку експерта №2920 від 21.10.2020.

Представник відповідача надав заяву про визнання позову, справу просив розглядати за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Рішенням Карлівського районного суду від 15.06.2021 по справі №531/2101/19 позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя з виділенням часток по 1/2 кожному задоволено. Визнано нежитлове приміщення в будівлі літ. Г, а саме: гараж пл. 34,0 кв. м., навіс літ г1, будівля літ. В, що складається з прохідної пл. 5,8 кв. м., що становить 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому: з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху літ. А-1, гаражу літ. А1-1, прохідної літ. В, гаражу літ. Г, навісу літ. г1, вбиральні літ. Д, складу літ. Е, пилорами літ. Ж, огорожі №№ 1, 5, 6, воріт № 4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області, спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з визначенням часток по 1/2 кожному (а.с.19-21).

Відповідно до висновку експерта №385/386 від 21.10.2020 ринкова вартість вказаного об`єкту нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та входить до 1/50 частки нежитлового приміщення, складає 59880,00 грн, тобто вартість часки становить 29940,00 грн (а.с.10-18).

15.07.2020 було розірвано шлюб між сторонами по справі. Між ними склалися неприязні стосунки, спільне володіння і користування з відповідачем є неможливим. Між ними не досягнуто домовленості, щодо порядку та способу утримання гаражу.

Вимоги ст. 355 ЦК України зазначають, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ст. 356 ЦК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина 2 статті 364 ЦК України).

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст. 364 ЦК України).

Також, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ст. 365 ЦК України). При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 2 і, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними в своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 в справі № 6-2925цс16 та Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 в справі № 201/1567/14-ц. Відповідно до висновку експерта №2920 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 01.05.2023 (а.с.147-151), технічна можливість реального поділу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з будівлі літ «Г», а саме гараж площею 34,0 кв.м, навіс літ. «г1», будівлі літ «В», що складається з прохідної площею 5.8 кв.м, що становить 1/50 частину виробничих будівель на дві рівні частини, відсутня. Наявною у матеріалах справи квитанцією (а.с.3) підтверджується факт внесення позивачем на депозитний рахунок ДСАУ вартості частки належної відповідачу у розмірі 29940,00 грн. Тож, беручи до уваги висновок експерта №2920, у якому йдеться про відсутність технічної можливості реального поділу спірного майна на дві рівні частини, враховуючи неприязні відносини, які склалися між сторонами після розірвання шлюбу і неможливість спільного користування гаражем, факт винесення позивачем коштів на депозитний рахунок у розмірі частини загальної суми ринкової вартості об`єкта нерухомого майна згідно висновку експерта №385/386, суд приходить до висновку, що мається достатньо підстав для задоволення позову. Тому, визнання позову відповідачкою слід прийняти. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 908 грн. 00 коп.

Оскільки, позов відповідачем визнано, тому слід стягнути з відповідачки на користь позивача 50% від сплаченої суми судового збору 454,00 грн., а з державного бюджету позивачу слід повернути інші 50 відсотків судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову ОСОБА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, припинення права власності на частку у спільному нерухомому майні з присудженням грошової компенсації за частку у праві спільної власності, задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на частку на нежитлового приміщення в будівлі «Г», а саме: гараж пл.34,0 кв.м, навіс «г1», будівля «В», що складається з прохідної пл.5,8 кв.м, що становить 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху «А-1», гаражу «А1-1», прохідної «В», гаражу «Г», навісу «г1», вбиральні «Д», складу «Е», пилорами «Ж», огорожі №№1,5,6, воріт №4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на нежитлове приміщення в будівлі «Г», а саме: гараж пл.34,0 кв.м, навіс «г1», будівля «В», що складається з прохідної пл.5,8 кв.м, що становить 1/50 частину виробничих будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з цегляної адміністративної будівлі, столярного цеху «А-1», гаражу «А1-1», прохідної «В», гаражу «Г», навісу «г1», вбиральні «Д», складу «Е», пилорами «Ж», огорожі №№1,5,6, воріт №4, що розташовані на земельній ділянці Карлівської міської ради Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову компенсацію 1/2 частини вартості майна в розмірі 29940 грн 00 коп. (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок гривень нуль копійок), які внесені ним на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області, згідно квитанції № 05-12286121/С від 05.01.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 50% суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 50% суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) відповідно до квитанції №05-12285942/С від 05.01.2022.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя