справа № 165/4190/24
провадження № 2/165/722/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 вересня 2024 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Гайворонський О.В., оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення та визнання права власності на 1/2 спільної сумісної частки в квартирі,

встановив:

16 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення та визнання права власності на 1/2 спільної сумісної частки в квартирі.

Відповідно до статей 184-187 ЦПК України суддя при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі перевіряє дотримання позивачем вимог цивільного процесуального законодавства при зверненні до суду.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року).

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

В силу ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 проживає на території російської федерації та є громадянкою рф. Представником відповідача зазначено ОСОБА_3 , проте зматеріалів позову не вбачається, що вказаний спір відноситься до категорії малозначних спорів; не додано документів, що підтверджують повноваження представника як адвоката.

Пунктом 3 частини 3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Крім того, частина 4 ст.177 ЦПК України зобов`язує позивача додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено ціну позову, та, як наслідок, не сплачено суму судового збору у відповідності до ціни позову.

Згідно із п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

У відповідності до ч.2 ст.176 ЦПК України, абз.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

У відповідності до ч.4 ст.134 ЦПК України суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Тобто, ціну позову (орієнтовну ціну позову) повинен самостійно визначити позивач. Лише у разі, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору визначає суд.

Згідно із п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 15140,00 грн.

Слід зазначити, що визначення ціни позову є прерогативою та обов`язком саме позивача у справі. Суд же повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, та вирішити питання про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, визначеної попередньо позивачем.

Відтак, оскільки позовна заява не містить інформації про вартість спірного майна (орієнтовну ціну позову), суд позбавлений можливості визначити ціну позову та, відповідно, точний розмір судового збору за розгляд позовної вимоги про визнання права власності на спірне майно.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору - це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

За таких обставин позивачу необхідно зазначити ціну позову, яку визначити на підставі звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», та сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду, виходячи з ціни позову.

Відповідно до п.4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач заявляє вимогу, зокрема, про визнання права власності на 1/2 спільної сумісної частки в квартирі, проте, в порушення зазначених норм ЦПК України, не надає доказів, що підтверджують право власності відповідача на 1/2 частину спірного житла, натомість додає до позовної заяви документи про оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наявність вказаних недоліків, за переконанням суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження, та тягне за собою правові наслідки, передбачені ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали шляхом: сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, а також надання належних копій судових рішень.

У випадку не усунення недоліків заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення та визнання права власності на 1/2 спільної сумісної частки в квартирі залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ