Справа № 372/1701/24
Провадження № 2-1210/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Григор`євій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Коллект центр» через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 20.07.2020 р. між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 08.08.2020 р., що акцептована відповідачем 08.08.2020 р. шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців дня підписання договору. ТОВ «Інфінанс» перерахувало відповідачу грошові кошти в розмірі 5000,00 грн.

18.10.2021 р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18.10.2021, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики в т.ч. за Договором позики № від 20.07.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 р. в тому числі за Договором позики № від 20.07.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024 р. відповідно до розрахунку заборгованості становить 82525,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 77525,00 грн.

Про те, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 60321,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» 55321,00 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 20.07.2020 р. в сумі 60321,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн.

10.05.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

12.06.2024 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позов не обґрунтований та безпідставний. Надані позивачем копії документів не є доказами та не повинні братися судом до уваги. Договір щодо заміни кредитора у зовобов`язанні вчинений в іншій ніж договір позики формі, що є порушенням ч.1 ст.513 ЦК України. Вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, починаючи понад 30 днів користування кредитом, є необґрунтованими. Заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн. є неспівмірною, зі складністю справи та виконаними роботами. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

03.07.2024 р. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що з договору позики вбачається, що у відповідності до вимог ч.1 ст.638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора. Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Кредитодавцем у відповідності до домовленостей між сторонами, було правомірно нараховано відсотки в межах дії даного договору позики. Вважає, що відсутні підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

03.07.2024 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії Заявки на надання юридичної допомоги №647 від 07.01.2024 р.

16.07.2024 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії Додатку №2 до Договору факторингу від 18.20.2021 р.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в клопотанні просив суд розглядати справу без його присутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явивсь, у відзиві на позовну заяву просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

20.07.2020 р. відповідач ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису підписав договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 20.07.2020 р. З копії довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 з яким укладено договір від 20.07.2020 р. ідентифікований ТОВ «Інфінанс». Акцент договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 2f3j9z від 20.07.2020 р. номер телефону на який було відправлено ідентифікатор 74.

Згідно укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 20000,00 грн. (а.с.5-22)

З копії квитанції №62852542 від 08.08.2020 р. позивачем на рахунок відповідача було перераховано 5032,50 грн. (а.с.22 зворотня).

Відповідач всупереч умовам кредитного договору не виконав своїх зобов`язань, і допустив виникнення заборгованості за кредитом, яка становить 82525,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 77525,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 08.03.2024 р. (а.с.25)

18.10.2021 р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №18-10/2021, оплачено згідно копії платіжного доручення № від 20.10.2021 р. та складено Реєстр боржників від 18.10.2021 р. (а.с.26-30)

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №18-10/21 від 18.10.2021 р. ТОВ «Вердикт капітал» передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20.07.2020 р. (а.с.31)

10.01.2023 р. між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, складено акт прийому-передачі Реєстру боржників та Реєстр боржників від 10.01.2023 р. (а.с.31-36)

Згідно Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 р. ТОВ «Коллект центр» передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20.07.2020 р. (а.с.37)

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За умовами ст.ст.1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16).

Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву суд вважає не обґрунтованими та безпідставними. Зокрема докази долучені до позовної заяви є допустимими та такими, що підтверджують обставини справи.

Твердження відповідача про те, що договір щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчинений в іншій ніж договір позики формі, що є порушенням ч.1 ст.513 ЦК України, суд вважає безпідставним.

Ч.2 ст.639 КК України передбачено якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 20.07.2020 р. укладений у електронній формі вважається укладеним у письмовій формі, так само, як і договори щодо зміни кредитора які були укладені у письмовій формі. Вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, починаючи понад 30 днів користування кредитом, є обґрунтованими.

Доводи відповідача про неспівмірність суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн. суд вважає безпідставними.

Як зазначено вище, згідно розрахунку станом на 08.03.2024 р. заборгованість відповідача за кредитом, становить 82525,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 77525,00 грн.

Однак позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 60321,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» 55321,00 грн.

Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 3028,00 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів позивача здійснює адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс», що підтверджується копією Договора №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 р. (а.с.48 зворот-49).

Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено заявку на надання юридичної допомоги №647 від 07.02.2024 р. та витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 р., в яких міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно яких витрати на правову допомогу складають 17000 грн. (а.с.52-53)

Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію платіжної інструкції №413000006 від 09.02.2024 р., згідно якої оплата за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 р. складає 52000,00 грн. (а.с.51)

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 76, 259, 263-264,280-282 ЦПК України, ст. 16,509, 525, 526, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, адреса: 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3 офіс 306) заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 20.07.2020 р. в сумі 60321,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, адреса: 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3 офіс 306) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (код ЄДРПОУ: 44276926, адреса: 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3 офіс 306) витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко