Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7583/24
Провадження №2/711/2699/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

11 грудня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , якому ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося вісімнадцять років.

Як зазначено, що син продовжує здобувати освіту. На цей час він навчається на денній формі навчання в Черкаському державному бізнес-коледжі, закладі вищої освіти, за освітньою програмою «Комп`ютерна інженерія», галузь знань 12 Інформаційні технології на IV курсі за рахунок державного (регіонального) бюджету.

Позивач вказує, що на цей час вона не має змоги самостійно у повному обсязі забезпечити потреби сина, оскільки навчання потребує значних матеріальних витрат, таких як: витрати на купівлю зошитів, книг, підручників та інших канцелярських товарів і приладь, витрати на харчування, проїзд по місту, купівлю одягу взуття, придбання особистих речей, тощо. Не може самостійно утримувати сина на період його навчання, а він сам через навчання не в змозі працювати та отримувати дохід, то потребує коштів на утримання.

Відповідач є працездатною особою, тому спроможній надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина.

Враховуючи скрутне матеріальне становище, відсутність змоги самостійно забезпечувати сина у зв`язку із продовженням навчання, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання на період навчання.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Ухвалою суду від 08.10.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку сторони заперечень не надали. Крім того, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи.

У судове засідання позивач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про дату, час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. 11.12.2024 до суду надійшла заява позивача від 11.12.2024 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом направлення sms-повідомлення на його особистий номер телефону, який зазначено позивачем у позовній заяві. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.03.2006, актовий запис № 244. Батьком записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, на теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у Черкаському державному бізнес-коледжі, закладі вищої освіти, за освітньою програмою «Комп`ютерна інженерія», галузь знань НОМЕР_2 Інформаційні технології на IV курсі за рахунок державного (регіонального) бюджету. Термін навчання 3 роки 10 місяців, з 01.09.2021 по 30.06.2025, що підтверджується довідкою № 979 від 09.09.2024, виданою т.в.о. директора, професором ОСОБА_4 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає зі своєю матір`ю (позивачем) за її місцем проживання: АДРЕСА_1 , враховуючи дані довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 1, яка досліджена судом.

Відповідачем не спростовані доводи позивача зазначені у позовній заяві, про те, що самостійно вона не може матеріально забезпечити належне існування та навчання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , враховуючи, що він навчається на денній формі навчання та влаштуватись на роботу не має можливості з-за графіку навчального курсу, самостійних доходів не має. При цьому, як вказує позивач у позові, відповідач є працездатною особою та має можливість утримувати сина, сплачуючи відповідні аліментні платежі.

За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що випливає із правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені СК України.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За нормами статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Як передбачено ст. 199 цього Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, як на думку суду, позивач ОСОБА_1 має право на звернення до суду з цим позовом, враховуючи встановлені обставини про те, що син ОСОБА_3 проживає разом із нею і потребує утримання з боку батька, як повнолітня особа, яка продовжує навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати його, хоча він і досягнув повноліття, проте продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Такої правової позиції дотримується КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17.

Як передбачено пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №635/1139/17.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище сина/дочки; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

До того ж, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки/сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Крім того, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Під час вирішення цього спору, судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи повнолітнім, потребує матеріального утримання. Крім того, як вказує позивач у позовній заяві, вона не може самостійно забезпечити належне утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а відповідач є працездатною особо та має можливість утримувати сина, сплачуючи відповідні аліментні платежі. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Крім того, відповідач не скористався правом подати відзив на позов.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.09.2024 і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років.

Стосовно періоду, протягом якого мають стягуватися аліменти, то відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликалася позивач, як на підставу своїх вимог, а також відповідач, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, при зверненні до суду із цим позовом, позивач не сплачувала судовий збір, у зв`язку з тим, що вона має пільгу щодо сплати судового збору, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 1211 грн. 20 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 131, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти щомісяця у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), починаючи з 27.09.2024 і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23-х років.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в дохід держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька