Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3484/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.09.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/4180979, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп., а саме на умовах: сума кредиту 15 000 грн. 00коп.; строк користування 30 місяців, тобто до 06.03.2024; річні проценти 15,00 %; комісійна винагорода 2,8 5% від суми кредиту.

Як зазначено, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою за кредитним договором.

У позовній заяві також вказано, що 23.01.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір про відступлення права вимоги № 1-2023, за умовами якого та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора і отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Креді Агріколь Банк», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021.

Так, всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед товариством становить 24 270 грн. 15 коп., а саме: рахунок строкової заборгованості 7 696 грн. 48 коп.; рахунок простроченої заборгованості 6 888 грн. 32 коп.; рахунок нарахованих відсотків 103 грн. 10 коп.; рахунок прострочених відсотків 2 742 грн. 25 коп.; рахунок комісії 427 грн. 50 коп.; рахунок простроченої комісії 6 412 грн. 50 коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 24 270 грн. 15 коп.

Позивач також звертає увагу на те, що ним неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору. На поштову адресу боржника було відправлено ряд листів, зокрема повідомлення-вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №1/4180979. Також, 11.03.2024 відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, які залишені без реагування.

Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021 у розмірі 24270 грн. 15 коп. та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 17.05.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

12.08.2024 до суду надійшов відзив від 02.08.2024 на позовну заяву, який подано 05.08.2024 представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я., про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі.

Разом з тим, вказаний вище відзив повернуто відповідачу без розгляду, на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України. Так, встановлено, що відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі 29.05.2024, а відзив направлено до суду представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я., 05.08.2024. Тобто, визначений в ухвалі про відкриття провадження, п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву, відповідачем пропущений. До того ж, відповідачем не порушувалось питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого судом для подачі відзиву на позовну заяву. Слід також зазначити, що відповідно до даних ордеру адвоката від 23.07.2024, адвокат, як представник відповідача, діє відповідно до договору про надання правничої допомоги від 05.11.2021 №23/1.

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 особисто 18.03.2024 вручене поштове відправлення рекомендованого листа №798 (до позовної зави долучені докази направлення позовної заяви відповідачу, враховуючи, що позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд»), яке направлено позивачем через Укрпошту 11.03.2024 (список №5).

Також, 26.08.2024 позивачем подано відповідь на відзив. Вважає, що додані до матеріалів справи докази є достатніми для вирішення справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Проте, відповідь на відзив повернуто позивачу, враховуючи ту обставину, що поданий стороною відповідача відзив повернутий відповідачу без розгляду, на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. У позовній заяві (п. 3 прохальної частини) позивачем заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника товариства. Також зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. 12.08.2024 до суду надійшла письмова заява представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. від 02.08.2024 про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Враховуючи думку представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.09.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/4180979, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 15000 грн. 00 коп. на споживчі потреби, строком на 30 місяців, з 07.09.2021 до 06.03.2024. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно, у число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, як день повернення кредиту.

Відповідно до п. 1.4 договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, у розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, у розмірі 2,85 % від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1 договору; протягом строку дії договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків, внесення змін до договору за згодою сторін у порядку, визначеному п 5.8 договору.

Пунктом 1.5 вказаного договору визначено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно з договором, визначені у правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною договору і розміщені на офіційному сайті банку. Правила застосовуються у тій частині, яка не суперечить положенням цього договору (зокрема, не застосовуються положення щодо страхування життя позичальника).

Згідно з п. 2.2 договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти і комісію у валюті кредиту.

Умовами договору також визначено, що позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання позичальником грошових коштів.

Шляхом підписання договору позичальник підтверджує, що він у день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з правилами і тарифами банку, що є чинними на дату укладення договору і розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 5.5. договору).

Відповідно до п. 5.10 договору, договір укладається шляхом приєднання, складається з публічної частини (Правил) та індивідуальної частини (цього Договору), підписанням якої позичальник приєднується до договору у цілому.

Отже, укладення кредитного договору № 1/4180979 від 07.09.2021 підтверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема: кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021 та графіком платежів до кредитного договору, а також анкетою-заявою на отримання кредиту, паспортом споживчого кредиту, які підписані особисто ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 07.09.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № 1/4180979, а також отримання 07.09.2021 відповідачем ОСОБА_1 коштів у позику в сумі 15000 грн. 00 коп. на підставі вказаного вище договору, що підтверджується платіжною інструкцією № 38734628/1 від 07.09.2021.

Таким чином, АТ «Креді Агріколь Банк» у повному обсязі виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором № 1/4180979 від 07.09.2021, здійснивши перерахування коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, однак свої зобов`язання щодо їх повернення, сплати процентів та інших платежів за користування кредитними коштами остання не виконала.

До того ж, встановлено, що після отримання кредитних коштів, відповідач не відмовилася від договору споживчого кредиту і не повернула отримані у кредит грошові кошти, хоча мала таку можливість, враховуючи положення п. 5.1 кредитного договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому ОСОБА_1 , за договором № 1/4180979 від 07.09.2021, станом на 24.01.2023, заборгованість відповідача становить 24 270 грн.15 коп., з яких: рахунок строкової заборгованості 7 696 грн. 48 коп.; рахунок простроченої заборгованості 6 888 грн. 32 коп.; рахунок нарахованих відсотків 103 грн. 10 коп.; рахунок прострочених відсотків 2 742 грн. 25 коп.; рахунок комісії 427 грн. 50 коп.; рахунок простроченої комісії 6 412 грн. 50 коп.

Разом з тим, встановлено, що 23.01.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали договір про відступлення права вимоги № 1-2023, за умовами якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Креді Агріколь Банк».

Так, відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 24.01.2023, який є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги № 1-2023 від 23.01.2023, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021, у сумі 24270 грн. 15 коп. (тіло, проценти, комісія).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України).

Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.

Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», відповідно до укладеного договору про відступлення права вимоги № 1-2023 від 23.01.2023 перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021, у сумі 24270 грн. 15 коп. (тіло, проценти, комісія).

Як уже зазначалось вище, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ні на рахунки АТ «Креді Агріколь Банк» (первісного кредитора).

Судом встановлено, що позивачем, який набув права грошової вимоги, на поштову адресу ОСОБА_1 направлялася повідомлення-вимога про погашення заборгованості за кредитним договором №1/4180979. Крім того, 11.03.2024 відповідачу направлялася досудова вимога за вих. № 22283561 про погашення кредитної заборгованості, які залишені останньою без реагування.

На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).

До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На час розгляду справи кредитний договір № 1/4180979 від 07.09.2021 та договір про відступлення права вимоги № 1-2023 від 23.01.2023 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021 у розмірі 24270 грн. 15 коп., з яких: строкова заборгованість 7 696 грн. 48 коп.; прострочена заборгованість 6 888 грн. 32 коп.; нараховані відсотки 103 грн. 10 коп.; прострочені відсотки 2 742 грн. 25 коп.; комісія 427 грн. 50 коп.; прострочена комісія 6 412 грн. 50 коп.

Суд також зауважує, що Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати у договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, до вказаного вище кредитного договору правомірно включена умова щодо сплати комісії.

Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 15000 грн. 00 коп. надавалися і отримані відповідачем ОСОБА_1 на строк 30 місяців (з 07.09.2021 до 06.03.2024) зі сплатою процентів за користування кредитом та комісійної винагороди. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, ОСОБА_1 усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також, вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 5.5. договору).

Установивши, що кредитний договір № 1/4180979 від 07.09.2021 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту.

Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мала би наслідком постійне збільшення процентів та комісій за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору АТ «Креді Агріколь Банк», надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилась від укладення кредитного договору у спосіб та порядку, які передбачені законодавством. Крім того, і на час розгляду цієї справи ОСОБА_1 не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за кредитним договором № 1/4180979 від 07.09.2021.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 1319 від 23.04.2024.

Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28) заборгованість за кредитним договором №1/4180979 від 07.09.2021 у розмірі 24270грн. 15коп., а також судовий збір у розмірі 2422грн. 40коп., а всього 26692грн. 55коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23.09.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька