Провадження № 2-о/727/474/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Як вбачається із змісту поданої заяви, заявник просить встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними дітьми (синами) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також просить встановити факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому необхідність встановлення факту родинних відносин обґрунтовує тим, що в посвідці на постійне місце проживання від 27.06.2024 року, свідоцтві про шлюб та свідоцтві про народження дітей його прізвище вказано як « ОСОБА_1 ». Однак, при отриманні 19.05.2023 року нової посвідки на постійне проживання у вигляді ІД картки, в результаті замовлення нового перекладу та транскрипції, його прізвище було вказано, як « ОСОБА_1 ».

У результаті даних змін перекладу виявилися розбіжності у графах «Батько» у свідоцтвах про народження дітей, а також у даних чоловіка у свідоцтві про шлюб.

Ознайомившись із змістом та формою поданої заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 294 ЦПК України.

Так, згідно вимог ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2)причини неможливості одержання або відновлення документів, що підтверджують цей факт; 3) докази, що підтверджують цей факт.

За змістом ст.293 Кодексу окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з поданої заяви, остання подана з порушенням вимог ст. 294 ЦПК України, виходячи з наступного.

Зокрема, у поданій заяві не конкретизовано які юридичні наслідки має встановлення даного факту, яка мета встановлення такого факту та з метою захисту яких особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав заявник звернувся до суду з заявою.

Крім того, статтею 318 ЦПК України передбачено, що, у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні відповідати, зокрема, загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що судя постановляє мотивовану ухвалу.

Заява про встановлення юридичного факту обґрунтовується виявленою розбіжністю у написанні прізвища заявника у тимчасовій посвідці на проживання та у свідоцтві про укладення шлюбу, свідоцтвах про народження дітей.

При цьому, заявник не зазначив у своїй заяві про встановлення факту родинних відносин причини неможливості одержання ним в підрозділі Державної міграційної служби нової посвідки на постійне проживання з правильним написанням його прізвища українською мовою « ОСОБА_1 » через допущену раніше помилку у чинному на теперішній час посвідці (де його прізвище зазначено « ОСОБА_1 »).

Крім цього, у випадку неможливості отримати посвідку на постійне проживання з правильним написанням його прізвища заявник зобов`язаний надати до своєї заяви довідку відповідного органу про неможливість отримання цього документу.

Також суд зауважує, що неправомірним є посилання заявника на п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, де, зокрема, зазначено, що суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, оскільки згідно поданої заяви про встановлення факту родинних відносин заявнику не можливо підтвердити факт родинних відносин з дітьми та дружиною через не співпадіння його прізвища в посвідці на постійне проживання з його прізвищем в свідоцтві про шлюб та свідоцтвах про народження, що не є записом в акті цивільного стану.

Зокрема, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Тобто, посвідка на постійне проживання не є актом цивільного стану.

Наведені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177, 294 ЦПК України підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185, 293, 294, ст.296 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити вказані недоліки, надавши йому 5 днів для усунення зазначених недоліків з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною та повернута.

Суддя Одовічен Я.В.