Номер провадження: 22-з/813/214/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд, у складі судді Кострицького В.В., розглянувши заяву заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дришлюка А.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У провадженні Одеського апеляційного суду знаходилися апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року та на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29.03.2024 апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року була відхилена.

Також, постановою Одеського апеляційного суду від 29.03.2024 апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року була відхилена.

02.04.2024 від представника ОСОБА_2 - адвоката Лях Ігора Дмитровича через Електронний суд надійшла заява про прийняття додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 8 000 грн.

05.04.2024 через канцелярію апеляційного суду ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючого судді Дришлюка А.І. та одночасно заперечував щодо вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.

Свою заяву про відвід ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що адвокат Лях І.Д. намагається ввести в оману суд апеляційної інстанції, що йому і вдалося, виходячи із залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року, на що буде відповідна реакція з боку заявника, першим кроком якої подання заяви про відвід головуючого судді від розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Заявник зазначає, що неможливо залишити поза увагою факт залишення в силі незаконного рішення апеляційним судом з виправдовуваннями недостатністю часу для вивчення справи у зв`язку зі штучно створеним державою надмірним навантаженням для суддів, які фактично здійснюються судочинство, тим самим надав можливість для поза процесуального спілкування учасниками справи з метою можливого вирішення спірного питання виниклого при обміні за грошову пропозицію на користь третьої особи, зазначивши, що позивачу слід обрати інший спосіб захисту його прав.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року відвід судді визнано необґрунтованим, справу передано до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених ч.3 ст. 40 ЦПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, визначено суддю Кострицького В.В. для вирішення питання про відвід судді .

Розглянувши заяву про відвід, приходжу до висновку про необхідність відмови в задоволенні відводу, виходячи з наступних підстав.

Із заяви про відвід вбачається, що вона обґрунтована тим, що адвокат Лях І.Д. намагається ввести в оману суд апеляційної інстанції, що йому і вдалося, виходячи із залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року, на що буде відповідна реакція з боку заявника, першим кроком якої подання заяви про відвід головуючого судді від розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Заявник зазначає, що неможливо залишити поза увагою факт залишення в силі незаконного рішення апеляційним судом з виправдовуваннями недостатністю часу для вивчення справи у зв`язку зі штучно створеним державою надмірним навантаженням для суддів, які фактично здійснюються судочинство, тим самим надав можливість для поза процесуального спілкування учасниками справи з метою можливого вирішення спірного питання виниклого при обміні за грошову пропозицію на користь третьої особи, зазначивши, що позивачу слід обрати інший спосіб захисту його прав.

З метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості суддів судової колегії щодо спростування доводів такої заяви під час розгляду справи, заявник зазначив про наявні підстави для відводу головуючого судді Дришлюка А.І.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддями принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. У вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

В рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року, ЄСПЛ зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Таким чином, враховуючи, що доказів, які б вказували на упередженість або необ`єктивність головуючого судді Дришлюка А.І. в цій справі відсутні, а тому на думку суду є припущеннями сторони які необґрунтовані належними та допустимими доказами у справі, а є лише незгодою з процесуальною думкою викладеною у постанові Одеського апеляційного суду від 29.03.2024 року, а тому підстави для відводу головуючого судді Дришлюка А.І. у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 37, 40, ч.2 ст.258, ст.ст.261, 381, 389 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Дришлюка А.І. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький