Справа № 189/1456/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року селище Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Жилкомсервіс» () про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

Заявник, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» () звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника, ОСОБА_1 , на користь заявника, заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги (з вивезення твердих побутових відходів та водовідведення) за період з 2020 року по 01.01.2024 року (включно) у розмірі 3270,00 грн.

Окрім того, разом із вказаною заявою про видачу судового наказу до суду надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, яким заявник просив збільшити розмір позовних вимог, стягнувши з відповідача, ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги (з вивезення твердих побутових відходів та водовідведення) за період з 2020 року по 01.04.2024 року в розмірі 3570,00 грн.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу та доданими до неї копіями документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суддя приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення із боржника заборгованості за спожиті комунальні послуги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

За змістом пунктів 4, 5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує вказані обставини.

До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній формі), за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункти 3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Отже, правила п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України щодо обов`язкового додавання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, виходячи зі змісту заявлених відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України грошових вимог, спрямовані на забезпечення безспірного характеру наказного провадження, а тому захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Суддею встановлено, що в заяві про видачу судового наказу заявник зазначає про те, що він (виконавець) забезпечує боржника (споживача) ОСОБА_1 за її місцем проживання в с. Просяна згідно укладеного договору №1349 від 19.09.2016 року про надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів та надає послуги водовідведення (договір відсутній).

У якості доказів надає копію зазначеного договору, рішень Просянської селищної ради та Маломихайлівської сільської ради про затвердження тарифів на вивіз ТПВ та водовідведення за період 2020-2024 роки, графіки вивозу ТПВ.

Зазначає, що сума заборгованості за вивіз твердих побутових відходів складає 1635,00 грн., за надання послуг за водовідведення 16350,00 грн., загальна заборгованість станом на 01.01.2024 року становить 3270,00 грн.

У клопотанні про збільшення позовних вимог зазначає, що згідно розрахунку заборгованості по роках сума заборгованості становить 3570,00 грн. (1785,00 грн. - за вивіз твердих побутових відходів та 1785,00 грн. за водовідведення) за період з 2020 року по 01.04.2024 роки.

За змістом ч. ч. 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах заяви:

- відсутній розрахунок заборгованості для суду, з якого вбачалися би суми заборгованості за кожним видом послуг, за кожний місяць, наростаючим підсумком, з врахуванням змінності тарифів у період з 2020 по 2024 роки, із зазначенням із розрахунку якої кількості проживаючих осіб нараховуються суми за обслуговування, за підписом уповноважених осіб заявника;

- не конкретизований період, за який заявник просить стягнути борг, зокрема, початок такого періоду;

- відсутні виписки з особового (лицевого) рахунку боржника за вказаний період, з якого б вбачалися суми нарахувань за послуги і суми зроблених боржником проплат, акт звірки тощо;

Отже, з наданих письмових доказів щодо наявної в ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги, взагалі не вбачається можливим перевірити правильність та безспірність проведеного заявником розрахунку такої заборгованості, тим більше, що й сам розрахунок відсутній.

Окрім того, наявність в матеріалах заяви клопотання про збільшення позовних вимог вже сама по собі свідчить про неузгодженість суми заборгованості та наявності спору, тоді як суть наказного провадження полягає у безспірності таких вимог, і в межах наказного провадження не подаються позовні вимоги, клопотання, пов`язані із позовним провадженням.

Окрім того, згідно п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення цих вимог закону у заяві не зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника та боржника.

При цьому в своїй заяві заявник посилається на ст. 84 ЦПК України і заявляє у заяві клопотання про витребування доказів (не зазначаючи у якій саме особи їх витребувати), а саме РНОКПП та паспортні дані боржника у зв`язку з їх відсутністю у заявника.

Суд роз`яснює, що у наказному провадженні, на відміну від позовного, суд не витребовує докази, оскільки такі процесуальні дії є елементом саме позовного провадження і суперечить самій сутності наказового провадження як безспірного стягнення на підстав доказів, наданих заявником у достатньому обсязі.

Окрім того, наявність договірних відносин між заявником і боржником обумовлює сторони зазначити в договорі достатні персональні дані особи, зокрема, РНОКПП та паспортні дані споживача послуг, що, власне, покладається на сторони.

За встановлених обставин, з урахуванням не надання заявником письмових доказів, що вказують на правильність та безспірність наданого заявником розрахунку заборгованості, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.95, 160, 161, 163, 165, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» () про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги (з вивезення твердих побутових відходів та водовідведення) за період з 2020 року по 01.01.2024 року (включно) у розмірі 3270,00 грн.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику на адресу, зазначену у заяві про видачу судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя О.В. Чорна