Провадження № 22-ц/801/1960/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокуСправа № 127/23603/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Коцурак Тетяною Юріївною, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про передачу справи на розгляд іншому суду, постановлену у цій справі 31 липня 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду Вохміновою О. С.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

31 липня 2024 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області зазначену справу передано на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Коцурак Т. Ю., посилаючись на порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Зокрема скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позивач проживає у м. Вінниці та на її утриманні перебуває малолітня дитина, яка постійно проживає з нею у Вінниці, що, в силу приписів ч. 2 ст. 28 ЦПК України, дає право подавати позов до суду за її місцем проживання, тобто до Вінницького міського суду Вінницької області.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Передаючи справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання позивача зареєстровано у АДРЕСА_1 , що відноситься до підсудності Тульчинського районного суду Вінницької області.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної підсудності Тульчинського районного суду Вінницької області.

Скаржник посилається на те, що позивач та малолітня дитина, яка перебуває на її утриманні, проживають у м. Вінниці, що дає підстави для звернення із позовом до Вінницького міського суду Вінницької області.

Однак, норми чинного ЦПК України передбачають визначення підсудності справ саме за зареєстрованим місцем проживання чи перебування осіб сторін у справі.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону, особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

З матеріалів справи видно, що зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 .

Проживання позивача у м. Вінниці не зареєстроване.

Встановивши вказані вище обставини справи, суд першої інстанції, керуючись наведеними нормами матеріального та процесуального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, дійшов вірного висновку про наявність підстав для передачі справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу до Тульчинського районного суду Вінницької області, за зареєстрованим місцем проживання сторін у справі.

Посилання скаржника на порушення судом норм процесуального права як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні норм права скаржником.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У ч. 13 ст. 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням приписів цієї норми підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Коцурак Тетяною Юріївною, залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 липня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. С. Панасюк