Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину.

Позивач в позові посилається на те, що її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,3270 га, кадастровий номер :01:001:0054, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ-ДП № 055245 від 24.12.2002 року, та частина домоволодіння в АДРЕСА_1 в спільній сумісній власності подружжя.

Позивач є його єдиною спадкоємицею за заповітом, так як за життя батько склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповідав мені, своїй доньці. Мати ОСОБА_2 як непрацездатна особа має право на обов`язкову частку. З урахуванням наявності чотирьох спадкоємців за законом, обов`язкова частка матері складає 1/8 частину у спадковому майні.

У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Маючи неприязні стосунки з позивачкою, мати відмовилася надати їй документи для пред`явлення до нотаріальної контори. Зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо оформлення спадкових прав.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

-7/8 частин земельної ділянки площею 5,3270 га, кадастровий номер :01:001:0054, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Личківської (Бузівської) ради, що належала ОСОБА_4 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ-ДП № 055245 віл 24.12.2002 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за Мд № 10431;

-7/16 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_4 на справі спільної сумісної власності подружжя.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені обставини.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, зазначивши, що спадкодавець не був зареєстрований у домоволодінні.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Земельна ділянка площею 5,3270 га, кадастровий номер :01:001:0054, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Личківської (Бузівської) ради, належала ОСОБА_4 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ-ДП № 055245 віл 24.12.2002 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за Мд № 10431 (а. с. 8-19).

Домоволодіння в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2018 року (а. с. 74, 83)

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

18 січня 2021 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б., згідно якого ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3 всі права та обов`язки, а також все інше майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право (а. с. 20).

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

З матеріалів спадкової справи № 86/2022 вбачається, що позивач 26 квітня 2022 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 (а. с. 49).

На підставі заяви позивача від 22 лютого 2024 року, постановою нотаріуса від 18 листопада 2022 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,3270 га, кадастровий номер :01:001:0054 , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно та наявними спірними питаннями між спадкоємцями (а. с. 59).

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті батька, прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 7/8 частин земельної ділянки, яка належала померлому ОСОБА_4 .

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Крім того судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи відсутнє звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на інше майно, зокрема домоволодіння, та відповідна постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що є обов`язковою умовою для звернення до суду для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Суд не вбачає підстав для вирішення питання про визнання за позивачем права на транспортний засіб, оскільки спір щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після винесення обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

-7/8 частин земельної ділянки площею 5.3270 га, кадастровий номер:01:001:0054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Личківської (Бузівської) сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 055245 від 24.12.2002 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за Мд № 10431.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 924 грн. 78 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Т.А.Ковальчук