Провадження № 2/554/1044/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.04.2024 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,
за участю секретаря судових засідань Рябченко В.В.,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Мізік Валерія Валентинівна про визнання права власності,
До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 Територіальної громади міста Полтава в особі Полтавської міської ради за участю третіх осіб приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік Валерії Валеріївни про визнання права власності.
В обгрунтування позову позивачка полається на те, що 03.10.1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб та набуто позивачкою прізвище - ОСОБА_4 .
21.09.2004 згідно рішення суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , померла.
Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, до складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 (дев`ять), що належала померлій ОСОБА_5 на підставі ордеру, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів 26 липня 1993 року на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Угольок», виданий ОСОБА_6 на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу 11.07.1990 року №19, затвердженого рішенням виконкомом комітету міської ради народних депутатів 14.02.91 №32.
У зв`язку з чим, ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. із заявою про вступ у спадщину. 23.11.2022 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. заведена спадкова справа №30/2022 до майна померлої « ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на день своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 є єдиною дитиною померлої ОСОБА_5 та є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті своєї матері та у передбачений законом шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини.
08 червня 2023 року № 55/02-31 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 (дев`ять), після смерті її матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Реєстр прав власності, станом на 08.06.2023 року, інформація про квартиру АДРЕСА_1 (дев`ять), та зареєстровані права на вищевказану квартиру у реєстрі відсутня.
Позивач вважає, що відмова у вчинені нотаріальної дії - видачі їй свідоцтва, порушує її права на спадкування.
03.10.1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб та набуто мною прізвище ОСОБА_4 .
21.09.2004 згідно рішення суду шлюб між мною та ОСОБА_2 розірвано.
Отже, між померлою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є родині відносини, що підтверджується вищевикладеними фактами. ОСОБА_1 є єдиною дитиною померлої ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті своєї матері та у передбачений законом шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
11.01.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що в держаному реєстрі речових прав відсутня інформація про квартиру АДРЕСА_1 (дев`ять).
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2024 розгляд справи вирішено проводити у закритому судовому засіданні.
04.03.2024 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала аналогічні викладеним у позові пояснення. Вказувала, що її мати, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилась ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 23.05.1990 року, шлюб, що був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано, та присвоєно прізвище її матері ОСОБА_8 .
В судове засідання представник відповідача Територіальної громади міста Полтава в особі Полтавської міської ради не з`явився.
Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена, про дату, час і місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов, підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Позивач ОСОБА_1 , є дочкою померлої ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , витягом з державного реєстру актів цивільного стану від 25.07.2023 року.
За життя ОСОБА_5 була власником 69/100 частин квартири АДРЕСА_1 (дев`ять), яка належала спадкодавцю на підставі ордеру, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів 26 липня 1993 року на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Угольок», виданий ОСОБА_6 на підставі рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу 11.07.1990 року №19, затвердженого рішенням виконкомом комітету міської ради народних депутатів 14.02.91 №32.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з 69/100 частин квартири АДРЕСА_1 (дев`ять), та заведено спадкову справу №30/2022.
Згідно матеріалів справи, позивач фактично прийняла спадок після померлої матері, оскільки проживали разом та була спадкоємцем першої черги.
Однак, 08.06.2023 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з підпунктом 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до пункту 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
Відповідно до 4.19. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
До запровадження в Україні електронної системи Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалася в Бюро технічної інвентаризації на паперових носіях (реєстраційних книгах, архівних/реєстраційних справах). Тому при вчиненні нотаріальної дії з об`єктом нерухомості, державна реєстрація яких була проведена до запровадження електронної системи, необхідно отримувати інформаційну довідку БТІ з метою встановлення факту належності нерухомості за певною особою. Інформаційна довідка БТІ це дані ( інформація) про проведену державну реєстрацію права власності, що здійснювалася на паперових носіях (реєстраційних книгах, архівних/реєстраційних справах).
В зв`язку з цим, отримати інформаційну довідку з відповідного бюро технічної інвентаризації про підтвердження реєстрації права власності на вищевказану квартиру за померлою ОСОБА_5 (до розірвання шлюбу ОСОБА_6 ) неможливо.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Реєстр прав власності, станом на 08.06.2023 року, інформація про квартиру АДРЕСА_1 (дев`ять), та зареєстровані права на вищевказану квартиру у реєстрі відсутня.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.
Так, відповідно до вимог п.1 ч.2ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Згідно з ст.317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст.319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно матеріалів сторони на момент смерті спадкодавець та позивач прожили разом проживали. Підставою у відмові у видачі свідоцтва, як зазначив нотаріус є відсутність в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Реєстр прав власності, станом на 08.06.2023 року, інформації про квартиру АДРЕСА_1 (дев`ять), та зареєстровані права на вищевказану квартиру у реєстрі та неможливість отримати інформаційну довідку з відповідного бюро технічної інвентаризації про підтвердження реєстрації права власності на вищевказану квартиру за померлою ОСОБА_5
Таким чином, спадкоємець не може набути право власності на зазначене майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.
Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права сторін на спадщину є доведеними, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2ст.77 ЦПК України).
Частиною 1ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, фактично прийняла спадок після померлої матері, інших спадкоємців не має, спору про майно не має.
Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_5 щодо 69/100 частин квартири АДРЕСА_1 (дев`ять), яка претендує на дане спадкове майно є позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка прийняла спадщину, однак з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва відповідного свідоцтва про право на спадщину, не може оформити своє право на спадкове майно.
Враховуючи, що позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою та є спадкоємцем першої черги, а нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому є всі підстави для визнання права власності на частку квартири в судовому порядку.
Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно дост.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеномуст.392 цього Кодексу.
Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістомст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положеньст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог сторін про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.3, 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Мізік Валерія Валентинівна про визнання права власності, задовольнити.
Визнати право власності за ОСОБА_1 на 69/100 частини квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем, після померлої ОСОБА_5 , що складається з жилої кімнати площею 10,90 кв.м., жилої кімнати площею 17,00 кв.м. Житлова площа 69/100 частин квартири становить 27,90 кв.м. В загальному користуванні знаходяться: кухня площею 7,10 кв.м., два коридори площею 12,3 кв.м. ванна кімната площею 2,70 кв.м., туалет площею 1,30 кв.м., кладовка площею 0,90 кв.м., балкон площею 2,70 кв.м., лоджія площею 5,40 кв.м. Загальна площа квартири АДРЕСА_1 , Україна становить 67,90 кв.м., з них житлова 39,90 кв.м.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районнийсудмістаПолтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
відповідач: Територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради, м. Полтава, вул. Соборності, 36;
третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Мізік Валерія Валентинівна, м. Полтава, вул. Героїв Сталінграду, 34/24а, корп. 1.
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення проголошено 12.04.2024 року.

Суддя Н.В.Тімошенко