Справа № 146/837/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про зміну способу стягнення аліментів

представник позивачки: адвокат Зубань О.О.

представник відповідача: адвокат Олійник Ю.А.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

24 травня 2024 року до Томашпільського районного суду Вінницької області з цією позовною заявою, посилаючись на ст. 196 СК України, звернулася ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року, з твердої грошової суми в розмірі 3000 грн, щомісячно, на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Даний позов обґрунтовано наступним.

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року у справі № 146/1034/20 з відповідача були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Дитина є інвалідом з дитинства, а позивачка оформлена по догляду за нею.

Позивачка зазначає, що на даний час сума аліментів 3000 грн є мізерною, оскільки дитина є дитиною з інвалідністю, росте та потребує значно більше витрат на харчування, одяг взуття, лікування, придбання необхідних речей для навчання, тому в даний час фактично весь тягар по вихованню та утриманню дитини несе лише позивачка.

Разом з тим позивачка вказує, що у відповідача в даний час значно покращилося матеріальне становище та в рази збільшилися доходи так як він є військовослужбовцем та отримує високий дохід, тому з даним позовом вона звернулася до суду.

26 червня 2024 року до Томашпільського районного суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Олійник Ю.А. в якому остання просить позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину задоволити частково, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відзив обґрунтовано наступним.

Відповідач ОСОБА_2 згідно рішення суду сплачує на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. Також відповідач в добровільному порядку бере участь в утриманні дитини та намагається брати участь в її вихованні, а саме перераховує додаткові кошти на рахунок позивачки, купує одяг, іграшки тощо. Вказано, що дитина сторін потребувала трансплантації печінки та на донорство підходив батько ОСОБА_2 , який без вагань став донором. В зв`язку вказаним відповідач потребує постійної медикаментозної підтримки печінки та загального стану здоров`я.

Щодо матеріального становища платника аліментів у відзиві зазначено, що відповідач на даний час є військовослужбовцем та єдиним його доходом є грошове забезпечення, яке є тимчасовим на період мобілізації під час дії воєнного стану. Крім того відповідач є обмежено придатний до військової служби.

Також відповідач вказує, що в нього на утриманні перебуває мати ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою та має ряд захворювань.

04 липня 2024 року на адресу Томашпільського районного суду надійшла відповідь на відзив представника позивачки адвоката Зубаня О.О., в якому останній просив відзив відповідача відхилити, позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

У відповіді на відзив вказано, що відповідачем на підтвердження заперечень викладених у відзиві не надано жодних доказів. Зокрема не надано доказів погіршення стану здоров`я, а саме виписок чи довідок, які б підтверджували б перебування на лікуванні, не надано доказів перебування матері відповідача на його утриманні.

Щодо покращення матеріального стану відповідача вказано, що у власності відповідача перебуває 5 об`єктів нерухомого майна: 1) житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 127,50 кв.м, житловою площею 82,9 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . 2) земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0069, площею 0,25 га, для будівництва. 3) земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0418, площею 0,12 га, для індивідуального садівництва. 4) земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0262, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства. 5) житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 76,9 кв.м, житловою площею 35,8 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Тобто, відповідач має можливість отримувати орендну плату за здачу в оренду земельної ділянки площею 2 га, та отримувати прибуток.

Щодо перебування на утриманні відповідача його матері зазначено, що до відзиву не надано жодного доказу того, що мати відповідача проходила в 2023-2024 рр. якесь лікування і та не надано жодного доказу на підтвердження оплати цього лікування.

Крім того, мати відповідача ОСОБА_5 по даний час працює, вона торгує в двох торгових точках, але оформлений ФОПом саме відповідач. Тобто, і відповідач і його мама ще й мають додатковий дохід від підприємницької діяльності.

Не відповідає дійсності , також, і твердження відповідача, що він регулярно в добровільному порядку бере додаткову участь у вихованні дитини. Адже, зі слів позивачки, додаткові кошти крім аліментів, відповідач надавав на дитину лише лічені рази. А надана ним виписка по рахунку підтверджує факт сплати саме аліментів, а не додаткових витрат на дитину. Більше того, відповідач вже більше місяця знаходиться вдома у відпустці, і за цей місяць він лише один раз приходив до дитини.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 27 червня 2024 року, витребувано докази за клопотанням позивача.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 червня 2024 року клопотання представника відповідача задоволено, продовжено відповідачу ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позовну заяву до 21 червня 2024 року (включно).

Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 червня 2024 року розгляд справи відкладено на 12 липня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 27 серпня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 22 вересня 2024 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні позивач та представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Зубань О.О. позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити в повному обсязі за обставин викладених в позові та відповіді на відзив. Представник позивача пояснив, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З відповідача на користь позивача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. На даний час матеріальне становище відповідача значно покращилося. Також у відповідача з`явилася земельні ділянки та два житлових будинки. Окрім того стан здоров`я дитини погіршився, збільшилися видатки на здоров`я дитини. Дитина є особою з інвалідністю. Відповідачем не надано жодних доказів понесення витрат на лікування наявних в нього хвороб, не надано доказів, що мати відповідача перебуває на його утриманні. Представник позивача вказує, що у відповідача є лише одна дитина, інших дітей немає.

Також представник позивача вказав, що докази понесення судових витрат ним буде подано протягом п`яти днів після винесення рішення.

Представник відповідач ОСОБА_2 - адвокат Олійник Ю.А. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково за обставин викладених у відзиві. Вказала, що відповідач не може з`явитися в судове засідання, оскільки перебуває в лавах ЗСУ. Зазначає, що відповідач приймає участь у житті дитини, відповідач був донором дитини. Стан здоров`я відповідача на даний час погіршився. Погіршення здоров`я завадило відповідачу знаходитися на військовій службі. На даний час відповідач непридатний до військової служби. Відповідач перебував на військовій службі не лише під час повномасштабного вторгнення, також відповідач є учасником АТО. Як учасник АТО відповідач отримав земельну ділянку, однак після того як відповідач прибув до ЗСУ він не має змоги обробляти дану земельну ділянку, в оренді земля не перебуває та доходів не приносить. Щодо будинків на які вказує представник позивача, то один з них це будинок в якому проживав відповідач, інший дістався йому в спадок від батька. Представник відповідача вказала, що свідоцтво ВЛК є обов`язковою підставою для звільнення з військової служби. Рапорт на звільнення відповідачем вже написаний та через 2-3 тижні його буде звільнено. На даний час відповідач військовослужбовець і отримує дохід.

Також представник відповідача вказала, що відповідач не буде заявляти про компенсацію витрат понесених на правову допомогу.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Комаргород, Томашпільського району Вінницької області народилася ОСОБА_4 . У свідоцтві про її народження батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року у цивільній справі № 146/1034/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діяннях щодо дітей першочергова участь приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.

Як встановлено, на підставі рішення Томашпільського районного суду від 22 грудня 2020 року аліменти із відповідача на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно.

Відповідно до довідки Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 03.05.2024 року № 383 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Томашпільським УПСЗН, ОСОБА_4 , 2016 року народження є дитиною з інвалідністю.

Згідно довідки УСЗН Тульчинської РДА № 544 від 06.05 2024 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Тульчинської РДА № 4 смт. Томашпіль та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд за донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно наданої з ГУ ДПС у Вінницькій області інформації про доходи ОСОБА_2 , останній отримує дохід з військової частини НОМЕР_2 .

Стороною відповідача на підтвердження обставин зазначених у відзиві було надано виписку з історії хвороби № 5800 ОСОБА_4 , 2016 року народження виданої зав хірургічним відділенням Львівським міським дитячим коло проктологічним центром комунальної міської дитячої клінічної лікарні м. Львів, з якої видно, що дитині в січні 2018 року проведено трансплантацію печінки від родинного донора.

Згідно довідки ВЛК № 7167 від 04.10.2023, ОСОБА_2 є обмежено придатним до військової служби. У ОСОБА_2 відсутня ліва доля печінки та жовчний міхур внаслідок операції 14.12.2017 трансплантації лівої долі печінки від родинного донора.

Згідно свідоцтва ВЛК №857 від 26.07.2024, постановлено, що ОСОБА_2 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. У ОСОБА_2 відсутня ліва доля печінки та жовчний міхур внаслідок операції 14.12.2017, наявні наслідки перенесення мінно вибухової травми, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ураження обох вух з пошкодженням барабанних перетинок, наявний остеохондроз поперекового відділу хребта, кіфоз грудного відділу хребта без порушення функцій хребта.

Згідно довідки від 383 від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 проживає спільно з дочкою ОСОБА_4 проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач у відзиві посилається зокрема і на те, що він утримує свою матір яка є пенсіонером, однак жодних належних доказів зазначеної обставини відповідачем до суду не надано.

При цьому суд виходить з того, що згідно норм Сімейного кодексу той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей 50% заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, враховуючи мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком від 6 до 18 років згідно прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, інтереси самих неповнолітніх дітей, враховуючи підтвердження позивачем своїх позовних вимог, часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю, доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року, із твердої грошової суми на 1/4 частину всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з моменту набрання даним рішення законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривню, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 1211,20 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 1211, 20 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 192, 198-200 СК України, статями 4, 13,76,81,141, 206, 263-265, 280, 430 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , визначених за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року у цивільній справі № 146/1034/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Призначити даним рішенням новий розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по справі № 146/1034/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 21 червня 2023 року, орган, що видав 0532, адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2024 року.

Суддя: О. В. Пилипчук