Справа № 367/3847/19
Провадження №2/367/393/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2024 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Маленко О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович, про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності, знесення об`єкту та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович, про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності, знесення об`єкту та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивує по тим підставам, що ОСОБА_2 на підставі Договору дарування земельної ділянки є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:023:0064, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). Використовуючи вказану вище земельну ділянку у відповідності до її цільового призначення та маючи дійсний намір щодо будівництва на ній житлового будинку, ОСОБА_2 замовив та виготовив (з урахуванням відповідних погоджень) Будівельний паспорт на індивідуальний житловий будинок, два господарських блока за адресою: АДРЕСА_1 . Сусідніми з вказаною вище земельними ділянками є: земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , цільове призначення землі житлової та громадської забудови;земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.На вказаних вище земельних ділянках з кадастровими номерами :01:023:0036, :01:023:0051, :01:023:0071 побудований об`єкт.

Даний об`єкт побудовано одночасно на трьох земельних ділянках, які мають різне цільове призначення і розташований за 4 (чотири) метри від належної ОСОБА_2 земельної ділянки.Зазначеним об`єктом є «житловий будинок», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , куди зокрема входять житловий будинок А, загальною площею 158,5 кв. м., виробниче приміщення Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв. м., сарай, гараж, навіс, тощо. У вказаній Будівлі Відповідач, як фізична особа-підприємець організував діяльність щодо обробки та виробництва металовиробів. Вказана діяльність здійснюється на регулярній основі та супроводжується постійними шумами, що явно перевищують звичний рівень, та викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Від підприємницької діяльності ОСОБА_3 на земельній ділянці ОСОБА_2 постійно відчувається неприємний запах, окремі люди, потрапивши на належну ОСОБА_2 земельну ділянку відчувають голово кружіння та запаморочення. Окремі багаторічні насадження, які найбільш наближені до виробничих потужностей ФОП ОСОБА_3 , аномально, в порівнянні з іншими насадженнями засихають та жовтіють. Крім того, викиди забруднюючих речовин здійснюються з виробничого майданчика ОСОБА_3 через трубу, яка в горизонтальній площині направлена безпосередньо на належну ОСОБА_2 земельну ділянку.При цьому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №165067897 відносно Будівлі (реєстраційний номер об`єкта 109) підставою виникнення права власності на Будівлю у Відповідача, серед іншого, стала «Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС77, виданий 18.07.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради». В свою чергу, як вбачається з Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18 липня 2018 року №КС77 (далі Декларація) об`єктом будівництва є: інформація про об`єкт Будівництво виробничого приміщення, АДРЕСА_2 ; код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне); інформація, що про документ, що дає право на виконання будівельних робіт Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстроване Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради №КС47; місце розташування об`єкта - АДРЕСА_2 ; інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2018р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0051, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.05.2013р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0036, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.11.2013р. кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0071.

Тобто, сам Відповідач в особисто поданих документах (в даному випадку Декларації) визнає те, що Будівля ним зведена на трьох земельних ділянка з різними цільовими призначеннями - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) :01:023:0036); землі житлової та громадської забудови :01:023:0051); для ведення особистого селянського господарства :01:023:0071), а дійсне цільове призначення Будівлі виробниче приміщення (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне).

Крім того, як вбачається з Листа Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 22 жовтня 2018 року №01-18/3374 будівництво Відповідачем Будівлі здійснювалося на підставі містобудівних умов, які були видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16 травня 2018 року №0031-05-2018 (далі Містобудівні умови).

Надалі, що 09 квітня 2019 року ІНСПЕКЦІЄЮ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ винесено наказ №122 «Щодо скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації» (з урахуванням Наказу від 16 квітня 2019 року №123 «Про виправлення технічної помилки») (далі Наказ).

У відповідності до Наказу:

- скасовано реєстрацію Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС47 на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_2 (замовник ОСОБА_3 );

- скасовано реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС77 від 18 липня 2018 року на об`єкт «Будівництво виробничого приміщення» за адресою: АДРЕСА_2 (замовник ОСОБА_3 ).

Крім того, з Наказу також вбачається та підтверджується відповідним листом Відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради від 08 квітня 2019 року №125, що відносно забудови земельних ділянок ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , Відділом містобудування та архітектури Ірпінської міської ради Київської області було скасовано містобудівні умови та обмеження від 16 травня 2018 року №0031-05-2008. Підставою скасування містобудівних умов стало невідповідність цільового призначення земельних ділянок функціональному призначенню будівлі.

Внаслідок звернення Позивача до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області щодо протиправної діяльності Відповідача на сусідній земельній ділянці в частині металообробної підприємницької діяльності в Будівлі, ГУ Держпродспоживслужби в Київській області винесено Припис від 19 лютого 2018 року №000002 щодо розробки ФОП ОСОБА_3 проекту організації санітарно-захисної зони підприємства за адресою: 08296, Київська область, смт. Ворзель, вулиця Героїв Ворзеля (вул. Островського), буд. 1. Даний Припис Відповідачем оскаржено не було, а його вимоги досі є невиконаними. Тобто, відсутність визначеної в Приписі санітарно-захисної зони підприємства порушує не тільки ст. 5.14. Державних санітарних правилами планування та забудови населених пунктів, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №173, а й безпосередньо права, інтереси, з впливом на життя та здоров`я як Позивача, так і членів його родини.

При цьому, враховуючи цільове призначення Будівлі (1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне) від Будівлі, систематично доноситься шум, який явно перевищує нормальний (звичайний) рівень. Так, перевищення допустимого рівня шумів уже підтверджено «Ірпінським міським відділом лабораторних досліджень» ДУ Київського обласного лабораторного центру МОЗ України у відповідності до Протоколу від 21 вересня 2017 року №22/40.

Позивач звертає увагу суду на те, що 25 квітня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області було винесено Припис №198-ДК/0017Пр/03/01/-18. Згідно даного Припису ГУ Держгеокадастру в Київській області також встановлено, що дійсно «частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036 площею 0,0144 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0071 площею 0,0231 га використовується всупереч вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням».Даний Припис Відповідачем не оскаржувався та є чинним.

Позивач зазначає про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо об`єкт зведено на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, а право звертатися з відповідним позовом до суду мають серед іншого особи, чиї права та законні інтереси порушують внаслідок зведення такого об`єкта.

Позивач наголошує, що належна йому земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і Позивач в установленому законом порядку розпочинає роботи щодо будівництва житлового будинку на даній земельній ділянці. Права та інтереси безпосередньо Позивача порушені тим, що поруч з належною йому земельною ділянкою (на сусідній земельній ділянці, за 4 метри) зведено виробниче приміщення, яке на думку Позивача є самочинним будівництвом. Протиправність побудови такого об`єкту уже була визнана компетентними органами державної влади. Тому безпосередня наближеність Будівлі (1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне) до земельної ділянки Позивача, яка фактично є самочинним будівництвом, в тому числі, здійснення Відповідачем господарської діяльності в даній Будівлі з обробки та виготовлення металовиробів, що супроводжується постійним шумом та неприємним запахом та відсутністю встановленого законодавством розміру санітарно-захисної зони, здійснює безпосередній вплив на права, інтереси, життя та здоров`я як Позивача, так і членів його родини.

Окрім цього, наявність на сусідній з Позивачем земельній ділянці самочинно збудованого об`єкта, унеможливлює належним чином з урахуванням цільового призначення володіння, користування та розпорядження Позивачем власною земельною ділянкою.

Оскільки самочинну забудову здійснено на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, Позивач, як особа, чиї права від такого самочинного будівництва безпосередньо порушуються, виходячи із безпосередньої близькості такого об`єкту вважає, що самочинно збудована нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає знесенню замовником будівництва (власником) за власний рахунок.

Крім того, в даному випадку, самочинне будівництво Будівлі Відповідача, всупереч цільовому призначенню власних земельних ділянок, без отримання належних містобудівних умов, прямо порушує права, інтереси та можливості Позивача безперешкодно та найголовніше у відповідності до цільового призначення, використовувати власну земельну ділянку, яка прилягає до земельних ділянок Відповідача та знаходиться на відстані 4 (чотирьох метрів) від самочинно зведеної Відповідачем Будівлі, (код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне)).

До того ж, самостійним та додатковим доказом самочинності будівництва Будівлі на вказаних вище земельних ділянках, в тому числі без будь-яких дозвільних документів є те, що Будівля є зведеною та фінансово-господарська діяльність Відповідача у ній здійснюється ще як мінімум з грудня 2012 року.

За численною інформацію в онлайн засобах масової інформації та веб-сайтах органів державної влади ще 19 грудня 2012 року на підприємстві «Тагайчинова» (місцевого депутата-підприємця) у смт. Ворзель, на приватній «кузні», де здійснювалася обробка металів стався вибух через порушення вимог законів та нормативно-правових актів у сфері охорони праці.

Підтвердженням цьому є зокрема наступні публікації: http://dnop.kiev.ua/web/index.php?option=com_contentview&go_to=20-12-2012&Itemid=0 (Держгірпромнагляд України); https://nashkiev.ua/novosti/na-kievschine-za-vzryv-na-kouznitse-osoudyat-depoutata-predprinimatelya.html?in_parent=novosti (портал «Наш Київ»);http://kotsubynske.com.ua/2013/08/15/%D0%BD%D0%B5%D0%B1%D0%B5%D0%B7%D0%BF%D0%B5%D1%87%D0%BD%D1%96%D0%B1%D0%B0%D0%BB%D0%BE%D0%BD%D0%B8-%D0%B7%D0%B0-%D0%B2%D0%B8%D0%B1%D1%83%D1%85-%D1%83-%D0%B2%D0%BE%D1%80%D0%B7%D0%B5%D0%BB%D1%96-%D0%B2/ (портал «Громада Приірпіння»)

Крім того на веб-ресурсі YouTube (https://www.youtube.com) міститься відеозапис під назвою ««Вікна», де дізнавалися, чому українці масово підриваються під час ремонтів - Вікна-новини - 14.08.2013». У даному відеозаписі, серед іншого, йде мова про вказані вище події у Будівлі на підприємстві Відповідача.

Так, Позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що Будівля Відповідача, яка демонструється у вказаному відео сюжеті (03:10-03:25) є цілком та повністю ідентична Будівлі Відповідача, що зафіксована на відео зйомку квадро коптером.

Тобто, даний відео сюжет від 14 серпня 2013 року вкотре доводить самочинність побудови Відповідачем Будівлі (без жодного дозвільного документу), в тому числі, задовго до отримання ним скасованих на сьогоднішній день Містобудівних умов та подання Повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Тому, реєстрація Відповідачем у 2018 році права власності на Будівлю є лише формальним виконанням вимог закону, що направлене на приховування факту самочинності зведення Будівлі. Наявність будь-яких дозвільних документів щодо будівництва (реконструкції) Будівлі, станом зокрема на 2012 2017 роки шляхом направлення відповідних запитів встановлена не була.

Крім того, враховуючи, що рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкого Сергія Сергійовича було прийнято на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 18 липня 2018 року №КС77, яка в подальшому в установленому законом порядку була скасована, скасуванню судом також підлягає і відповідне рішення про державну реєстрацію речових прав, прийняте на підставі згаданої Декларації, тобто Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 серпня 2018 року №42683877. Таким чином, реєстрація права власності на Будівлю з підстав скасування реєстрації вказаної Декларації проведена з порушенням норм діючого законодавства та має бути скасована.

До того ж, на підставі даного рішення Відповідачем було зареєстровано право власності на «житловий будинок», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який в дійсності та, в тому числі, згідно Декларації від 18 липня 2018 року №КС77 є Будівлею виробничого приміщення (код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне)).

Враховуючи довготривале протягом років порушення Відповідачем прав Позивача в частині протиправного зведення на суміжній земельній ділянці Будівлі, що за своїм функціональним призначенням не узгоджується з цільовими призначеннями земельних ділянок, на якій він розміщений, враховуючи систематичний вплив від господарської діяльності Відповідача у самовільно побудованій Будівлі на побут, життя та здоров`я Позивача та його родини, Позивач вважає за необхідне стягнути з Відповідача моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.

Просить суд визнати виробниче приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 самочинним будівництвом. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності №27623253 внесений на підставі Рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкого Сергія Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 серпня 2018 року (індексний номер 42683877) про держану реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, який складається з житлового будинку А, загальною площею 158,5 кв.м., виробничого приміщення Г, Г1, Г2 загальною площею 782,7 кв.м., сараю Е, гаражу К, навісу М, огорожі 2-5, сараю И, гаражу-кухні З (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 109). Зобов`язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ( АДРЕСА_3 ) здійснити знесення за власний рахунок самовільно збудованого об`єкта, а саме: виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок). Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) судові витрати.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від представника відповідача адвоката Бірюкової О.М. надходив відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає про те, що відповідач позов не визнає, вважає його необгрунтованим, а позовні вимоги надуманими. Відповідач ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі, оскільки не наділений правом скасування запису про реєстрацію права власності. Державний реєстратор не є відповідачем у справі. По суті заявлених вимог, представник відповідача зазначає про те, що земельні ділянки, належні ОСОБА_3 , не межують із земельною ділянкою ОСОБА_2 Дійсно, на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:023:0036, :01:023:0071, :01:023:0051, які знаходяться у його власності збудовано приміщення, яке ФОП ОСОБА_3 використовує у своїй підприємницькій діяльності задовго до того моменту, коли ОСОБА_2 став власником земельної ділянки. Відповідач не чинить перешкод, не оспорює і не порушує право позивача в користуванні належною йому земельною ділянкою. На момент будівництва у відповідача були наявні містобудівні умови та обмеження за №0031-05-2018 від 16.05.2018 на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_2 , всі дозволи, та відповідно було повідомлено про початок виконання будівельних робіт, наявна декларація про готовність до експлуатації. Після здійснення будівництва нежитлове приміщення зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 . Складовими частинами об`єкту нерухомості, що знаходиться в приватній власності є: житловий будинок (літ А), виробничі приміщення (літ Г,Г1,Г2), сарай (літ Е), гараж (літ К), сарай (літ И), гараж-кухня (літ З). Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42683877 від 23.08.2018 є чинним. 11.07.2018 між ОСОБА_3 та виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради було укладено Догвоір №7 про пайову участь замовника об`єкту будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель. Відповідно розрахунку, розмір пайової участі становив 39700,08 грн. ОСОБА_3 повністю виконав зазначені вимоги та оплатив 39700,08 грн. За скаргою ОСОБА_2 відділ містобудування та архітекрури Ірпінської міської ради скасував реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларацію про готовність до експлуатації. ОСОБА_3 оскаржив незаконні дії Інспекції державного архітекрутрно-будівельного контролю Ірпінської міської ради та відділу містобудування та архітекрури Ірпінської міської ради до суду. Відповідач зазначає про те, що підстав для знесення будівлі як порушення права, є недоведеною та надуманою. При будівництві спірної будівлі ОСОБА_3 не було відхилено від проекту, не було порушено будівельних норм і правил. Крім того, ОСОБА_3 не порушував правил цільвого призначення землі. Також зазначає про те, що позивач не оскаржує рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іріпнської міської ради Київської області про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 42683877 від 23.08.2018. Щодо твердежнь позивача про забрудення атмосферного повітря та створення шумів, вказує про те, що ФОП ОСОБА_3 на підставі заяви отримав дозвіл №-40 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Дозвіл виданий 05.12.2018 Департаментом екології та природних ресурсів КОДА на підставі рішення ГУ Держпродспоживслужби в Київській області. Термін дозволу не обмежений. Ніяких порушень прав позивача відповідними перевірками встановлено не було. Разом з тим, вказує про те, що 10.05.2018 Виконавчий комітет Ворзельської селищної ради виніс рішення №83 про надання дозволу ОСОБА_3 на отримання вихідних даних на проектування об`єкту будівництва - реконструкції гаражу-сараю та гоподарського блоку у виробниче приміщення в сел Ворзель по АДРЕСА_2 . Рішення є чинним і ніким не скасовано. Наказом відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради №67 від 08.04.2019 були скасовані містобудівні умови та обмеження №0031-0502018 від 16.05.2018. Відповідач вказує про те, що фактично були скасовані містобудівні умови та обмеження в той час, коли вони були остаточно виконані і у ОСОБА_3 виникло право власності (вже побудовано та прийнято в експлуатацію об`єкт будівництва). У зв`язку зі скасуванням містобудівних умов та обмежень 30031-05-2008 від 16.05.2018, за наказом відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради №67 від 08.0.42019, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради винесла власний наказ №122 від 09.04.2019. Вказаний наказ відповідач вважає протиправним.

У відповіді на відзив представник позивача вказує про те, що як підтверджується численними доказами, що містяться в матеріалах справи, які було надано суду разом з позовною заявою, належний Відповідачу об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 (далі Об`єкт) Відповідачем було зведено не пізніше грудня 2013 року і саме в цей період часу уже використовувався у підприємницькій діяльності з виготовлення металовиробів. Даний факт підтверджується також і Відзивом Відповідача, де зазначено про те, що «дане приміщення використовує ФОП ОСОБА_4 у своїй підприємницькій діяльності задовго до того моменту, коли ОСОБА_2 став власником земельної ділянки». При цьому право власності на власну земельну ділянку Позивач набув 08 червня 2015 року. Згадувані раніше Містобудівні умови набрали чинності з 16 травня 2018 року та дійсні до завершення будівництва виробничого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, за період з травня 2018 року на належній Відповідачу земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 жодного будівництва не провадилось. Виходячи з того, що містобудівні умови є документом, що надається в першу чергу для проектування будівництва, Позивач переконаний, що Містобудівні умови, що видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області через 5 років після фактичної побудови Об`єкту, за своїм змістом не можуть вважатися «реалізованими» та/або «виконаними». З урахуванням фактичної побудови Відповідачем Об`єкту не пізніше грудня 2013 року, Повідомлення про початок виконання будівельних робіт відносно Об`єкту останнім було подано в червні 2018 року.

Таким чином, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що подано відносно уже фактично збудованого об`єкту на думку Позивача в цілому не може набути статусу «реалізованого» та/або «виконаного» через очевидну протиправність та невідповідність дійсності такого документа в цілому. Більше того статус «реалізованого» та/або «виконаного» такий документ може набути лише після виконання будівельних робіт саме на підставі (тобто після) реєстрації такого документа.

Представник позивача також зазначає про те, що законодавцем визначено, що при встановленні факту побудови будь-якого об`єкту на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, орган державного архітектурно-будівельного контролю позбавлений будь-якої дискреції, а зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня вчинити дії щодо скасування реєстрації такої декларації, що ІНСПЕКЦІЄЮ АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ і було зроблено. Твердження Відповідача про те, що при будівництві спірної будівлі ОСОБА_3 не було відхилено від проекту в цілому не заслуговують на увагу, так як проект було виготовлено через як мінімум 5 років після фактичної побудови Об`єкту.

Більше того, у відповідності до зазначеної вищеДекларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) КС77 від 18 липня 2018 року об`єктом будівництва є «виробниче приміщення», яке у відповідності до наявних в матеріалах справи письмових доказів має фактичну площу 782,7 кв.м.

Зазначені Відповідачем частини об`єкту з літерами «Г, Г1 та Г2» в будь-якому випадку як за своїм статусом, так і за офіційними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є виробничими приміщеннями, в незалежності від того, що там фактично зміщується (роздягальня, склад-гараж, інше). Більше того, відсутні будь-які докази того, що у приміщеннях Г2 та Г1 розміщено справді роздягальню і склад-гараж відповідно.

Ухвалою суду від 29.05.2019 по справі відкрито провадження (суддя Саранюк Л.П.).

Ухвалою суду від 06.09.2019 витребувано в Ірпінської міської ради реєстраційну справу, що стала підставою для реєстрації ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 109.

На виконання зазначеної ухвали 04.10.2019 до суду надійшла копія реєстраційної справи, що стала підставою для реєстрації ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) права власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 109.

Ухвалою суду від 31.10.2019 витребувано з Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості (виробниче приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язано Комунальне підприємство Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» надати оригінал інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості (виробниче приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для огляду в судовому засіданні.

На виконання зазначеної ухвали 16.12.2019 надійшли копії матеріалів інвентризаційної справи на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14.12.2020 зупинено провадження у цивільній справі № 367/3847/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович, про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності, знесення об`єкту та стягнення моральної шкоди, до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 367/5211/19 за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області в особі Відділу містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2021 ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14.12.2020 скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Так, колегія суддів вважала, що не звачаючи на наслідки розгляду справи, предметом пред`явленого ОСОБА_5 позову залишається невідповідність цільового призначення земельних ділянок функціональному призначенню спірної будівлі (виробничого приміщення) та порушення прав позивача як власника суміжної земельної ділянки, таким чином, розгляд справи №367/5211/19 не є перешкодою для встановлення обставин у даній справі.

Ухвалою суду від 11.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.06.2024 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явились, про розгляд справи повідомлені. До суду від представника відповідача надходила заява про участь представника відповідача у судовому засіданні в режимі відео конференцзв`язку, проте до судового засідання адвокат Бірюкова О.М. не долучилась.

Суд також зауважує, що представником відповідача перед судовим засіданням через підсистему «Електронний суд» подавалось клопотання про зупинення провадження у даній справі за тих же підстав, що були предметом розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 14.12.2020 про зупинення провадження по справі, проте, врахувавши висновки, викладені в Постанові Київського апеляційного суду від 15.03.2021, в задоволенні клопотання судом було відмовлено та продовжено розгляд справи по суті.

Представник третьої особи Інспекції архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені.

Інших клопотань до суду не надходило.

Так, Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 на підставі Договору дарування земельної ділянки, який 08 червня 2015 року посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області реєстр. №797, є власником земельної ділянки №1/2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (кадастровий номер :01:023:0064, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)).

Право власності також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 червня 2015 року №38702875.

ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець здійснює господарську діяльність з виробництва металовиробів за адресою: АДРЕСА_2 (далі Будівля).

Вказана Будівля в свою чергу розміщена одночасно на трьох земельних ділянках, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, яка згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №192015906 належить на праві власності ОСОБА_3 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, яка Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №192015942 належить на праві власності ОСОБА_3 , цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, яка згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2019 року №192015955 належить на праві власності ОСОБА_3 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, згідно відомостейз Державного реєстру речових прав на нерухоме (Інформаційна довідка майно від 26 квітня 2019 року №165067897) об`єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є «житловим будинком», куди зокрема входять житловий будинок А, загальною площею 158,5 кв. м., виробниче приміщення Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв. м., сарай, гараж, навіс, тощо (реєстраційний номер об`єкта нерухомого Майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 109).

При цьому, як також вбачається з долученої інформаційної довідки підставою виникнення права власності на Будівлю у ОСОБА_3 серед іншого стала «Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС77, виданий 18.07.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради».

Як вбачається з Декларації про готовність об`єкта до експлуатації подано її за наслідками раніше зареєстрованого Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстроване Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради 15 червня 2018 року №КС47.

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. №747) (далі Порядок).

Пунктом 5 Порядку визначено, що Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Іншими словами, на етапі підготовчих робіт (до подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт) об`єкту будівництва не існує та не може існувати в цілому, виконуються виключно роботи з підготовки майданчику для проведення відповідних робіт з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Як вбачається з Поданого та зареєстрованого Відповідачем Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстроване Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 15 червня 2018 року №КС47 (далі Повідомлення) та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 18 липня 2018 року №КС77 (далі Декларація):

- найменування об`єкту будівництва Будівництво виробничого приміщення;

- вид будівництва нове будівництво;

- інформація про об`єкт Будівництво виробничого приміщення, АДРЕСА_2 ;

- код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 1251.9 (Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне);

- місце розташування об`єкта - АДРЕСА_2 ;

- інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2018р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0051, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.05.2013р., кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0036, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.11.2013р. кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0071.

Таким чином, Відповідачем самостійно зазначалось про те, що ним з 15 червня 2018 року розпочинається нове будівництво будівлі промислового виробництва, що буде розташоване одночасно на трьох різних земельних ділянках.

Крім того, як вбачається з Повідомлення будівництво Відповідачем Будівлі здійснювалося на підставі містобудівних умов, які були видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16 травня 2018 року №0031-05-2018 (далі Містобудівні умови) для «будівництва виробничого приміщення».

До того ж, у відповідності до Рішення Виконавчого комітету Ворзельської селищної ради Київської області від 10 травня 2018 року №83 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на отримання вихідних даних на проектування об`єкту будівництва реконструкція гаражу-сараю та господарського блоку у виробниче приміщення в селищі Ворзель по АДРЕСА_2 », на яке Позивач посилається у позовній заяві:

1. Надано гр. ОСОБА_3 дозвіл на отримання вихідних даних для проектування об`єкту будівництва: реконструкція гаражу-сараю та господарського блоку у виробниче приміщення на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Гр. ОСОБА_3 через відділ містобудування та архітектури Ірпінської міської ради розробити містобудівну документацію відповідно до чинного законодавства для проектування об`єкту будівництва: реконструкція гаражу-сараю та господарського блоку у виробниче приміщення на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, на переконання Позивача самостійними підставами протиправності зведення Відповідачем виробничого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , є наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Ворзельської селищної ради Київської області від 10 травня 2018 року №83 Відповідачу надано дозвіл для отримання вихідних даних на «реконструкцію гаражу-сараю та господарського блоку у виробниче приміщення», натомість в дійсності згідно Повідомлення та Декларації відбулося нове будівництво.

Щодо такого твердження позивача суд зазначає наступне.

Склад та зміст проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або їх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури визначено Державними будівельними нормами Склад та зміст проектної документації на будівництво ДБН А.2.2-3:2014 (далі ДБН).

Згідно пункту 3.21 ДБН реконструкцією є перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності)

Новим будівництвом згідно пункту 3.11 ДБН є будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва.

Таким чином, всупереч наданому дозволу на реконструкцію Відповідачем «здійснено» нове будівництво, згоди на отримання вихідних даних якого Ворзельською селищною радою надано не було.

Класифікацію будівель та споруд затверджено і введено в дію Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 (далі Класифікатор).

Так, у відповідності до Класифікатора код 1251.9 включає в себе Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Також зазначено, що розділ 1251 (Будівлі промисловості) клас включає - криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням. Цей клас не включає резервуари, силоси та склади (1252) - будівлі сільськогосподарського призначення (1271).

Враховуючи наведені вище дані з Класифікатора будівель та споруд будівля з кодом 1251.9 в будь-якому випадку не належить до категорій будівель сільського господарського призначення, а тому і не може розташовуватися на земельній ділянці, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства.

В даному ж випадку склалися обставини, за яких єдина та цілісна промислова Будівля промислового виробництва розташована одночасно на трьох різних земельних ділянках з цільовими призначеннями:

- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури;

- для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, у відповідності до пункту 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 750) у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Також зазначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Тобто, закон чітко та недвозначно визначає алгоритм дій при виявленні уповноваженими особами факту будівництва, зокрема, якщо об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

У зв`язку з виявленням зазначених відомостей Відділом містобудування та архітектури цілком правомірно та обґрунтовано було винесено оскаржуваний Позивачем Наказ №67 від 08 квітня 2019 року щодо скасування містобудівних умов та обмежень від 15 травня 2018 року №0031-05-2018.

В подальшому ІНСПЕКЦІЄЮ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ також в свою чергу цілком обґрунтовано винесено наказ №122 «Щодо скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації».

Окремим доказом того, що з часу реєстрації Відповідачем Повідомлення та Декларації жодних будівельних робіт щодо реконструкції та/або нового будівництва відносно Будівлі за адресою: АДРЕСА_2 не проводилось є Будівельний паспорт відносно Будівлі, виготовлений станом на 21 грудня 2017 року та Будівельний паспорт, виготовлений станом на 20 червня 2018 року.

Так при порівнянні даних будівельних паспортів, з урахуванням площі як окремих будівель (приміщень), так і в цілому стає очевидним, що жодних змін в складі та структурі окремих будівель не відбулося, тобто жодних будівельних робіт з реконструкції та/або нового будівництва не проводилось.

Окрім того, підхід Відповідача, за яким єдина цілісна Будівля розглядається як три окремі приміщення «Г», «Г1» та «Г2» не є правильним в розрізі правомірності винесення оскаржуваних рішень, адже в даному випадку мова йде не про окремі приміщення та їх призначення, а в цілому про будівлю з кодом 1251.9 згідно Класифікатора (Будівлі інших промислових виробництв), яка неправомірно введена в експлуатацію.

Більше того, з метою проектування нового будівництва ФОП ОСОБА_6 , як генеральним проектувальником розроблено містобудівний розрахунок щодо будівництва виробничого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, в розділі 4 «Конструкційні рішення» визначено характеристики будівлі, що буде зведена, зокрема:

фундаменти стрічкові, монолітні з/б;

зовнішні стіни газоблок Д600 300мм, оздобити утеплювачем мінватою 100 мм зовнішні та фінішною штукатуркою з пофарбуванням акриловою фарбою;

внутрішні несучі стіни газоблок Д600 300мм, металевий каркас;

перекриття дерев`яні балки, дощатий настил, утеплювач з мінвати;

вікна металопластикові, двокамерні склопакети.

Водночас, з долученого Відповідачем Будівельного паспорту Будівлі, виготовленого станом на 20 червня 2018 року характеристики приміщень Г, Г1, Г2 наступні:

фундамент бетонний;

стіни піноблок, цегла;

покрівля металева, ондулін, азбестоцементні листи;

перекриття дерев`яне.

Тобто, запроектованого проектом нового будівництва фактично зведено не було. Дані обставини підтверджують також і згадуваними вище Будівельним паспортом відносно Будівлі, виготовленим станом на 21 грудня 2017 року та Будівельним паспортом, виготовленим станом на 20 червня 2018 року.

Жодних змін у характеристиці Будівлі у за наслідками проведеного «нового будівництва» не відбулося. Характеристики Будівлі, як площі, так і конструктивні елементи залишились без змін. Єдина зміна, що відбулася у зазначених Будівельних паспортах це те, що гараж-сарай «Г», господарчий блок «Г1» та сарай «Л» стали відповідно виробничим приміщенням «Г», виробничим приміщенням «Г1» та прибудовою «Г2».

Тому, реєстрація Позивачем у 2018 році права власності на Будівлю (за наслідками нового будівництва) є лише формальним виконанням вимог закону, що направлене на приховування факту самочинності зведення Будівлі. Наявність будь-яких дозвільних документів щодо будівництва (реконструкції) Будівлі, станом зокрема на 2012 2017 роки відсутня.

Разом з тим, суд зазначає про те, що до додаткових письмових пояснень представником ОСОБА_3 адвокатом Бірюковою О.М. було долучено копії рішень Бучанської міської ради від 29.04.2021: №1114-11-VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності (кадастрвоий номер :01:023:0071» АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_3 ; №1113-11-VIII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності (кадастрвоий номер :01:023:0023» АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_3 . Вказаними рішеннями було змінено цільове призначення зазначених вище земельних ділянок із земель будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на землі «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємтсв переробної машинобудівної та іншої промисловості» по АДРЕСА_2 . Внесено зміни до Державного земельного кадастру. Оформлено речове право на земельні ділянки.

В контексті зазначених вище доказів, а саме прийнятих Бучанською міською радою від 29.04.2021 рішень щодо зміни цільового призначення двох належних відповідачу земельних ділянок, суд зазначає про те, що останні не спростовують доводи відповідача про відсутність порушеннь прав позивача.

Частиною першою статті 306 Цивільного кодексу України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як правильно зазначає Відповідач з посиланням на Рішення Конституційного суду ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Дана засада дійсно є гарантією стабільності суспільних відносин та додержанням принципу правової визначеності.

Дане твердження Відповідач застосовує відносно скасування містобудівних умов та обмежень, які були видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16 травня 2018 року №0031-05-2018.

Статтею 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Тобто, містобудівні умови та обмеження є документом, який видається до початку виконання будівельних робіт, з суворим дотриманням якого мають виконуватися такі роботи.

В даному ж випадку, скасовані містобудівні умови та обмеженні видані 16 травня 2018 року.

Починаючи з 16 травня 2018 року жодних будівельних робіт на підставі даних містобудівних умов та обмежено не проводилось. Фактично не відбувалось не реконструкції, ні нового будівництва. Протилежного суду доведено не було.

Враховуючи те, що починаючи з 16 травня 2018 року Відповідачем не здійснювалися будь-які дії з будівництва та/або реконструкції Будівлі за адресою: АДРЕСА_2 ,містобудівні умови та обмеження, які були видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16 травня 2018 року №0031-05-2018, не використовувалися, не застосовувалися та не виконувалися.

Тобто, в даному випадку, Містобудівні умови та обмеження, які були видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16 травня 2018 року №0031-05-2018, дійсно є ненормативним правовим актом, про те який не вичерпав своєї дії, так як виконаний та/або застосований до будь-якого будівництва не був.

Тому, враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що в дійсності будівельних робіт як з реконструкції та/або нового будівництва не проводилось, з урахуванням того, що Будівля дійсно зведена на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, Наказ Відділу містобудування та архітектури від 08 квітня 2019 року №67, яким було скасовано містобудівні умови та обмеження від 16 травня 2018 року №0031-05-2018, а також Наказ Інспекції архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області від 09 квітня 2019 року №122 «Про скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації» прийняті на підставі діючого законодавства з додержанням встановлених вимог.

Положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України визначено принцип непорушності права власності та зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

В той же час, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Наведені приписи цивільного законодавства кореспондують із положеннями статті 152 Земельного кодексу України, яка містить спеціальні норми щодо захисту права власності на землю.

Зокрема, відповідно до частини 2 цієї статті власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною першою статті 306 Цивільного кодексу України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частина друга статті 306 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Пунктом 5 даної Постанови також визначено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо об`єкт зведено на земельній ділянці, що не відведена не для цієї мети, а право звертатися з відповідним позовом до суду мають серед іншого особи, чиї права та законні інтереси порушують внаслідок зведення такого об`єкта.

Так, судом було встановлено, що права та інтереси Позивача порушені тим, що поруч з належною йому земельною ділянкою (на сусідній земельній ділянці) зведено виробниче приміщення, що є самочинним будівництвом.

Так, у Правовій позиції Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, що викладена в Постанові від 25 травня 2017 року по справі № 6-579цс17, зазначено: «Відповідно до частин 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За загальним правилом ч. 4 ст. 376 ЦК України самочинно збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка його здійснила, або за її рахунок».

Оскільки самочинну забудову здійснено на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети Позивач, як особа, чиї права від такого самочинного будівництва безпосередньо порушуються, виходячи із безпосередньої близькості такого об`єкту, суд вважає, що самочинно збудована нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає знесенню замовником будівництва (власником) за власний рахунок.

Крім того, розглядаючи схожу за своїм змістом справу Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду в своїй Ухвалі від 21 жовтня 2015 року по справі №6-21211св15 зазначила, що «посилання апеляційного суду на те, що знесення спірних будівель не забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та інтересами законних володільців спірних будівель на мирне володіння своїм майном, пославшись при цьому на положення ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і не зазначаючи відповідні рішення Європейського суду з прав людини, які б тлумачили ці норми вказаної Конвенції, не означає, що, захищаючи права одних власників, при тому тих, які здійснили самочинне будівництво, можна порушувати таке ж право інших співвласників майна, зокрема позивачки».

Крім того, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення)».

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовано доводів позивача щодо факту самочинного будівництва, враховуючи, що наведені у позовній заяві доводи про наявність порушеного права позивача є очевидними, а отже підлягають захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем.

Таким чином, вимоги щодо визнання виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , самочинним будівництвом та зобов?язання ОСОБА_3 здійснити знесення за власний рахунок самовільно збудованого об?єкта, є такими, що підлягають задоволенню. Вимога про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є похідною від позовної вимоги про визнання виробничого приміщення самочинним будівництвом, а тому також підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені висновками медичних установ, в тому числі висновків соціально-психологічних досліджень, суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позов частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3105,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, ст.ст.16, 23, 306, 321, 328, 376 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради, Державний реєстратор Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкий Сергій Сергійович, про визнання об`єкту самочинним будівництвом, скасування запису про реєстрацію права власності, знесення об`єкту та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати виробниче приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , самочинним будівництвом.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведену державну реєстрацію права власності №27623253, внесений на підставі Рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Швидкого Сергія Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 серпня 2018 року (індексний номер 42683877) про держану реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, який складається з житлового будинку А, загальною площею 158,5 кв.м, виробничого приміщення Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв.м, сараю Е, гаражу К, навісу М, огорожі 2-5, сараю И, гаражу-кухні З (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 109).

Зобов?язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) здійснити знесення за власний рахунок самовільно збудованого об?єкта, а саме: виробничого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) сплачений судовий збір в загальному розмірі 3105,20 грн.

В іншій частині позову,- відмовити.

Повний текст судового рішення складено 23.09.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий