КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/955/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України, третя особа: державне підприємство Міністерства оборони України «Київське управління механізації та будівництва» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

за апеляційною скаргою представника державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Лужецької О.Р.,-

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з названим позовом до суду.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь: заборгованість по заробітній платі та компенсацію за ненараховані відпускні; компенсацію інфляційних втрат по заробітній платі у розмірі 47 427 грн 13 коп.; компенсацію за невикористану відпустку; середній заробіток за час затримку розрахунку при звільнені.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що порушуючи норми ст. 116 КЗпП України, відповідачем не було проведено розрахунок в повному обсязі з ОСОБА_1 в день його звільнення.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 рокуназваний позов задоволено частково.

Стягнуто з державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної ради України на користь ОСОБА_1 58 675 грн 13 коп.: заборгованість із заробітної плати в розмірі 47 427 грн 13 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 10 248 грн 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 1 000 грн 00 коп.

Стягнуто з державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної ради України на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, що підтверджують виконання відповідачем, своїм зобов`язань щодо виплати позивачу заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у день звільнення ОСОБА_1 .

Зменшуючи розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, суд виходив з принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Встановлено, що 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду сторожа ДП Міністерства оборони України «Київське управління механізації і будівництва».

15 лютого 2021 наказом Міністерства оборони України № 43 «Про створення підприємства «Автобаза» створено ДП «Автобаза» шляхом виділу зі складу ДП МОУ «КУМіБ», до якого переходять за розподільчим балансом у відповідній частині майно, права та обов`язки.

ДП «Автобаза» перейменовано у ДП «Центр забезпечення «Управління справами Апарату Верховної ради України.

Відповідно до акту приймання-передачі майна, прав та обов`язків від 01 липня 2021 року ДП МОУ «КУМіБ передало ДП «Автобаза» заборгованість із заробітної плати у розмірі 47 427 грн 13 коп. та невикористану відпустку ОСОБА_1 за період роботи на ДП МОУ «КУМіБ» у кількості 42 календарних днів.

Наказом № 196 від 06вересня 2021 рокуОСОБА_1 звільнено з посади сторожа ДП МОУ «КУМіБ» в порядку переведення згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України до ДП «Автобаза».

Наказом № 2 від 06вересня 2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду сторожа ДП «Автобаза» з 07вересня 2021 року. Згідно ст. 81 КЗпП України при переведенні збережено за ним невикористану відпустку в кількості 42 календарних днів.

07лютого 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади сторожа у ДП «Автобаза» на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що у день звільнення йому не виплачено заборгованість із заробітної плати в розмірі 47 427 грн 13 коп. та грошову компенсацію за 42 календарних днів невикористаної відпустки, що було передано ДП «Автобаза» під час виділу зі складу ДП МОУ «КУМіБ» згідно розподільчого балансу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно положень ст. ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум.

За ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Суд, що прийняв рішення про виділ, у своєму рішенні визначає учасника юридичної особи або вищий орган юридичної особи (власника), який зобов`язаний скласти та затвердити розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що актом приймання-передачі майна, прав та обов`язків від 01 липня 2021 року ДП МОУ «КУМіБ передало ДП «Автобаза» заборгованість із заробітної плати у розмірі 47 427 грн 13 коп. та невикористану відпустку ОСОБА_1 за період роботи на ДП МОУ «КУМіБ» у кількості 42 календарних дні.

Наказом № 196 від 06 вересня 2021 року при переведенні ОСОБА_1 до ДП «Автобаза» збережено за ним невикористану відпустку в кількості 42 календарних днів: за період з 19 грудня 2019 року по 18 грудня 2020 року - 24 календарних днів; за період з 19 грудня 2020 року по 06 вересня 2021 року - 18 календарних днів.

Наказом № 15 від 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 звільнений з посади сторожа у ДП «Автобаза», на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Докази, що підтверджують виконання відповідачем, своїм зобов`язань щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості із виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, у день його звільнення в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості із виплати заробітної плати у розмірі 47 427 грн 13 коп. та грошової компенсації за 42 календарних днів невикористаної відпустки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи.

Позивача звільнено з роботи з 07 лютого 2022 року.

У день звільнення з ОСОБА_1 не проведено повного розрахунку.

Заробітна плата позивача за грудень 2021 року - 5 256 грн 65 коп.

Заробітна плата позивача за січень 2022 року - 5 256 грн 65 коп.

За два повні останні місяці заробітна плата складає - 10 513 грн 30 коп.

Середньоденна заробітна плата становить 244 грн 00 коп (10 513 грн 30 коп. / 43 робочих дні).

Невикористана відпустка позивача - 42 календарних дні.

Розмір компенсації за невикористану щорічну відпустку складає 10 248 грн 00 коп. (42 дні невикористаної відпустки х 244 грн 00 коп.).

Таким чином з ДП «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація за невикористану щорічну відпусткув розмірі 10 248 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Так, з моменту звільнення по день ухвалення рішення суду - 08 листопада 2023 року (але не більше як за шість місяців) нараховується 130 робочих днів.

Заробітна плата позивача за грудень 2021 року - 5 256 грн 65 коп.

Заробітна плата позивача за січень 2022 року - 5 256 грн 65 коп.

За два повні останні місяці заробітна плата складає - 10 513 грн 30 коп.

Середньоденна заробітна плата становить 244 грн 00 коп (10 513 грн 30 коп. / 43 робочих дні).

Час затримки виплати заробітної плати - 130 днів.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 31 720 грн 00 коп. (244 грн 00 коп. х 130 робочих днів).

Так, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДП МОУ «КУМіБ» має здійснити виплату заборгованості по заробітній платі позивачу, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються актом приймання-передачі майна, прав та обов`язків від 01 липня 2021 року, яким передано ДП «Автобаза» заборгованість із заробітної плати у розмірі 47 427 грн 13 коп. та невикористану відпустку ОСОБА_1 . Вказаний акт підписаний ДП МОУ «КУМіБ та ДП «Автобаза».

За ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

До позовної заяви долучена копія розподільчого балансу на 01 липня 2021 року підписана директором ДП МОУ «КУМіБ та головою комісії ДП «Автобаза», що підтверджує перехід визначених актом від 01 липня 2021 року майна, прав та обов`язків до ДП «Автобаза».

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 листопада 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника державного підприємства «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко