ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14000/23

Провадження № 22-ц/4820/773/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 лютого 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «СГ «ТАС», страховик) про стягнення страхового відшкодування.

ОСОБА_1 зазначила, що 27 лютого 2022 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Панаса Мирного, в м. Хмельницькому, на порушення пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху при проїзді перехрестя нерівнозначних доріг не дав дорогу автомобілю «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_3 рухався по головній дорозі (вул. Степана Бандери), та допустив зіткнення з ним. У результаті дорожньо-транспортної пригоди вона як пасажирка автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розгляд здоров`я.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з його примиренням з потерпілими.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування №АР9968478 від 12 травня 2021 року.

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди позивачка понесла витрати на протезування та лікування в сумі 41 282 грн 39 коп., у зв`язку з цим вона звернулася до страховика з заявою про відшкодування зазначених витрат. ПАТ «СГ «ТАС» відмовило позивачці у страховій виплаті з посиланням на те, що вона одержала повне відшкодування збитків від винної особи. Ця відмова є незаконною, оскільки майнова шкода в межах ліміту відповідальності страховика їй не відшкодована.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на свою користь 41 282 грн 39 коп. майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 41 282 грн 39 коп. страхового відшкодування та 1 073 грн 60 коп. судових витрат.

Суд керувався тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який несе відповідальність за завдані збитки як власник джерела підвищеної небезпеки. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування, то ПАТ «СГ «ТАС» зобов`язане відшкодувати ОСОБА_1 41 282 грн 39 коп. витрат на протезування та лікування. ОСОБА_2 не відшкодував позивачці майнову шкоду, внаслідок чого відмова страховика здійснити страхову виплату є неправомірною.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «СГ «ТАС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що водій ОСОБА_2 як винуватець дорожньо-транспортної пригоди відшкодував потерпілій ОСОБА_1 майнову та моральну шкоду в повному обсязі, внаслідок чого підстави для здійснення відповідачем страхової виплати відсутні. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказавши на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 є володільцем автомобіля «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

12 травня 2021 року ПАТ «СГ «ТАС» і ОСОБА_2 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/9968478), за умовами якого ПАТ «СГ «ТАС» застрахувало відповідальність володільця автомобіля «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 12 травня 2021 року до 11 травня 2022 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 260 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, 130 000 грн (франшиза 0 грн).

27 лютого 2022 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Chevrolet Volt» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Панаса Мирного, в м. Хмельницькому, на порушення пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, при проїзді перехрестя нерівнозначних доріг не дав дорогу автомобілю «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_3 рухався по головній дорозі (вул. Степана Бандери), внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розгляд здоров`я.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, та закрито кримінальне провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Внаслідок ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 понесла витрати на протезування та лікування в сумі 41 282 грн 39 коп.

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування.

Листом №16590/7122 від 9 грудня 2022 року ПАТ «СГ «ТАС» відмовило ОСОБА_1 у страховій виплаті з посиланням на те, що вона одержала повне відшкодування матеріальних і моральних збитків від ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною першою статті 979 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Із положень статті 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено статтею 23 Закону №1961-ІV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

В силу пункту 24.1 статті 24 Закону №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Частиною першою статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується винною особою.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У разі настання страхового випадку, пов`язаного з ушкодженням здоров`я, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому обґрунтовані витрати, пов`язані з його лікуванням і протезуванням. Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати лише з підстав, установлених договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 4 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) та 20 лютого 2020 року (№753/15214/16-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Преюдиційні обставини, що установлені вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, постановлено ухвалу або прийнято постанову суду, лише в питанні чи мали місце неправомірні дії та чи вчинені вони цією особою. Ці обставини доказуванню не підлягають. Усі інші обставини повинні бути доведені учасниками справи в загальному порядку.

Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та проходила лікування. Внаслідок ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 понесла витрати на протезування та лікування в сумі 41 282 грн 39 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «СГ «ТАС», яке визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і не заперечило розмір понесених ОСОБА_1 витрат на лікування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати ОСОБА_1 витрати на лікування в указаному розмірі, а його відмова здійснити страхову виплату на користь позивачки є неправомірною.

Матеріали справи не містять достатніх і достовірних доказів про те, що водій ОСОБА_2 як винуватець дорожньо-транспортної пригоди відшкодував потерпілій ОСОБА_1 майнову та моральну шкоду у повному обсязі.

Розписка ОСОБА_1 від 12 травня 2022 року (а.с. 36) свідчить лише про відшкодування ОСОБА_2 шкоди, яка покладається на винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, ця розписка не свідчить про відшкодування шкоди, яка покладається Законом №1961-ІV на страховика особи, відповідальність якої застрахована.

Ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження (а.с. 5-6, 32-35), в якій викладені твердження ОСОБА_1 про повне відшкодування підсудним завданих збитків, не створює преюдиційності цієї обставини та є обов`язковим для цивільного суду лише з питань чи мали місце дії, що призвели до настання страхового випадку, чи виникли вони з вини ОСОБА_2 як особи, відповідальність якої застрахована, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Отже, доводи ПАТ «СГ «ТАС» про відсутність підстав для здійснення ним страхового відшкодування не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та чинних нормах закону.

Посилання ПАТ «СГ «ТАС» на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року (справа №6-2808цс15), є безпідставним, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) відступила від аналогічного правового висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року (справа 6-2587цс15).

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а також правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність позовних вимог є безпідставними.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Продан Б.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 30