Справа № 396/519/24
Провадження № 2/396/300/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., секретаря судового засідання Новікової Я.О., за участі представника позивача - адвоката Болотських А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка під час судового розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Болотських Альбіна Юріївна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини, який мотивував тим, що протягом 2016 2017 років ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_3 , відповідачкою по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання 09 вересня 2017 року народилася дочка ОСОБА_4 (свідоцтво про народження видане 11 вересня 2017 року у м. Варна, р-н Одесос Варна, Республіка Болгарія, община Варна, Управління реєстрації актів цивільного стану, оригінал № ). Відповідно довідки, ОСОБА_4 зареєстрована громадянкою України. 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , зазначений шлюб було розірвано 21 лютого 2023 року. Сторони в період шлюбу та після розірвання шлюбу спільно зверталися до органу державної реєстрації актів цивільного стану стосовно вирішення питання визнання батьківства позивача, однак їм було повідомлено про неможливість внесення відповідних записів до актового запису про народження дитини у зв"язку з фактичною відсутністю актового запису про народження дитини.

Прохав визнати його батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Провадження по справі відкрите 28.03.2024 року.23 травня 2024 року представник позивача звернулася до суду з заявою про залишення позовних вимог щодо внесення змін до актового запису про народження без розгляду.

Під час підготовчого розгляду 23.05.2024 року ухвалою суду позовні вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження залишені без розгляду, цивільну справу призначено до судового розгляду.

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги про визнання батьківства позивачем відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , 2017 року народження, підтримала, прохала їх задовольнити.

Представник третьої особи Новоукраїнського відділу ДРАЦС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час судового розгляду пояснила що на території України та у відповідних консульських установах , відповідно вимог законодавства України, народження ОСОБА_5 , 2017 р.н. не реєструвалося, відтак, відповідні записи до актового запису про народження не можуть вноситися.

Відповідач повідомлялася судом про час та місце судового розгляду шляхом надіслання судових повісток за її місцем проживання, відзиву на позов не надала.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що народження ОСОБА_5 , 09.09.2017 року зареєстровано посадовою особою реєстрації актів цивільного стану 11.09.2017 року, акт про народження № 1701, згідно з яким відомості про матір зазначені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька відсутні (свідоцтво про народження видане 11 вересня 2017 року у м. Варна, р-н Одесос Варна, Республіка Болгарія, община Варна, Управління реєстрації актів цивільного стану, оригінал № ) (а.с.8,9)

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2017 року, який було розірвано, про що 21.02.2023 року складено актовий запис № 2 Новоукраїнським відділом ДРАЦС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області (а.с.10,11)

Позивачу було відмовлено щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, оскільки реєстрація народження була проведена уповноважаним органом Республіки Болгарія місто Варна, відповідний актовий запис про народження на території України відсутній. (а.с.15).

В п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Отже, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, визнання батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач до позовної заяви не додав висновок експертизи на підтвердження кровного споріднення з дитиною, в порядку ст.106 ЦПК України.

Вказана норма закону визначає, що учасник справи має право подати суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Клопотання, в порядку ст.103 ЦПК України, про проведення судово-генетичної експертизи за ухвалою суду сторони не подавали.

Складання відповідачкою заяви, яка посвідчена нотаріально про те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути визнане судом належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом у спорі про визнання батьківства. (а.с.14)

Жодних будь яких інших доказів (письмових доказів, зокрема щодо спільного проживання сторін, висновку генетичної експертизи, свідчень свідків, тощо), позивачем в обґрунтування позовних вимог суду не надано.

Правова допомога позивачу у справі надавалась професійним адвокатом, який обізнаний з предметом доказування у даній категорії справ.

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутній висновок генетичної експертизи, за яким можливо було б встановити наявність чи відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_8 , 2017 року народження, задоволення позову лише з тієї підстави, що відповідач визнав у нотаріально посвідченій заяві батьківство позивача по відношенню до ОСОБА_5 , не є безперечною самостійною підставою для задоволення позову.

Статтею 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року та ратифікованою постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, в розумінні ст.76-81 ЦПК України, на підтвердження кровного споріднення з дитиною ОСОБА_8 , 2017 року народження, законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову виключно з підстав складання відповідачкою заяви про визнання позивача батьком цієї дитини відсутні, оскільки таке визнання позову (виходячи з інтересів дитини, її віку), без наявності належних доказів порушує права дитини на визначення власної ідентичності, тобто знати своїх батьків і право на піклування, що закріплено в ст. 7 вищевказаної Конвенції про права дитини.

З урахуванням наведеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352,354,355 ЦПК України, ст.126 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 04.07.2024 року.

Суддя: О. С. Цесельська