Справа № 492/832/24
Провадження № 2/492/591/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Арцизі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Арцизької міської ради, за участю третьої особи Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

Представник позивача адвокат Кочуров А.О.,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом: земельну ділянку площею 1,5536 га кадастровий номер :03:002:0104 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Арцизької міської ради Одеської області, яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що позивач прийняла спадщину свого померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 дядька ОСОБА_2 . Спадщина складається з декількох земельних ділянок, одна з яких площею 1,5536 га кадастровий номер :03:002:0104 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала дядькові позивача ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 899512, реєстровий номер 89 від 03.04.2006 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , про що наявна відповідна відмітка у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 п`ятої черги за законом. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину дядька в строк, передбачений ст. 1268 ЦК України, який їй продовжено за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 19.01.2024 року. Разом з тим, позивач не має правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 1,5536 га кадастровий номер :03:002:0104 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На земельну ділянка площею 1,48 га померлий ОСОБА_2 отримав державний акт, а на земельну ділянку площею 1,55 га ОСОБА_2 було оформлено державний акт з помилкою у прізвищі, яку зазначено як « ОСОБА_3 ». Померлий не виправив помилку в оформленому йому, але не виданому державному акті на право власності на земельну ділянку. Позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді від 25 червня 2024 року, прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Арцизької міської ради, за участю третьої особи Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Призначити підготовче судове засідання. Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено та витребувано від Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, засвідчену копію спадкової справи № 21/2023 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09 липня 2024 року, закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Арцизької міської ради, за участю третьої особи Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кочуров А.О. в судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Арцизької міської ради в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов висновку про неможливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,4804 га, код: , на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 22.03.2006 року № 168, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 361964.

10 жовтня 2014 року позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією паспорту громадянина України.

09.02.2023 року, ОСОБА_1 звернулась до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка складається з земельних ділянок 1,48 га, 1,55 га, розташованих на території Арцизької міської ради Болградського району Одеської області, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дядько, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був спадкоємцем свого сина, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та які були спадкоємцями своєї матері та дружини, ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , які постійно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців немає.

Постановою державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. від 10.04.2024 року № 219/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 1,5536 га, кадастровий номер: :03:002:0104, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з інформації про земельні ділянки, наданої Управлінням надання адміністративних послуг відділ № 3 Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.02.2024 року № 258/356-24, Відділ № 3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області розглянувши заяву № 231/0/351-24 від 02.02.2024 р. про надання відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою, щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0104, відповідно до наявної інформації та наданих повноважень, повідомив наступне: згідно наявних Книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою договорів оренди землі та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 р. наявна відмітка про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 899512, рестр. № 89 від 03.04.2006 р., на громадянина ОСОБА_2 , за цільовим призначенням - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із кадастровим номером :03:002:0104. Щодо наявності документації із землеустрою, що стала підставою для формування земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, повідомлено, що у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель запитувана документація відсутня. Додатково повідомлено, що у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр» та відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Також, відповідно до статті 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пункту 113 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, відомості про виникнення прав на земельні ділянки надходять до Державного земельного кадастру від органів державної реєстрації прав в прядку інформаційного обміну. Так, органи Держгеокадастру з 01.01.2013 р. позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності (користування) на земельну ділянку.

Як видно з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, наданої Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, відсутня інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки, площею 1,5536 га, кадастровий номер: :03:002:0104, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до копій довідок, виданих ТДВ «АРСІ АГРО» від 22.04.2024 року № № 31, 32, ОСОБА_2 приймав участь у розпаюванні земель ВАТ «Комсомолець» (нова назва ТДВ «АРСІ АГРО») та отримав земельну ділянку номер 81 у розмірі 3,03 га (в т.ч. рілля 1,55 га та багаторічні 1,48 га), на підставі виписки з протоколу № 3 засідання колективу працівників ВАТ «Комсомолець» від 29.10.2004 року. ТДВ «АРСІ АГРО» є правонаступником ТДВ «Комсомолець», а ТДВ «Комсомолець» є правонаступником ВАТ «Комсомолець».

Як вбачається з копії спадкової справи № 21/2023 від 09.02.2023 року, відсутні інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації від 03.11.2005 року № 499, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, площею 1,55 га, однак, в подальшому власником земельної ділянки державний акт на право власності на землю не оформлено.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (ст. 190 ЦК України).

Ст. 177 та ч. 1 ст. 178 цього Кодексу визначають, що об`єкти цивільних прав (в тому числі майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.5) відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після отримання власником правовстановлюючого документа, із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20.

Приватизація - це передача об`єкта (майна) з державної чи комунальної власності у приватну власність за спеціально визначеною законом процедурою.

Приватизація фізичною особою землі передбачає перехід права власності на земельну ділянку державної чи комунальної власності від держави/територіальної громади до цієї особи за встановленою законом процедурою.

Процес приватизації земельної ділянки комунальної власності, призначеної для обслуговування житлового будинку, розпочинається з ухвалення рішення компетентного органу (органу місцевого самоврядування, на території якої знаходиться ділянка) про передачу особі у власність земельної ділянки та завершується отриманням правовстановлюючого документа та/або державною реєстрацію набутого права власності (ст. ст. 40, 116, 118, 125, 126, 128 ЗК України).

Тобто з моменту припинення права власності держави/територіальної громади на земельну ділянку та реєстрації цього права за наслідками приватизації за фізичною особою приватизація вважається завершеною.

Крім того, на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації від 03.11.2005 року № 499, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, площею 1,55 га, а не ОСОБА_2 . І цю помилку спадкодавцем не виправлено.

Позивач не зверталась до Арцизької міської ради щодо закінчення процедури приватизації земельної ділянки, як спадкоємцем п`ятої черги після смерті дядька ОСОБА_2 .

За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина трея статті 46 цього кодексу).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі і на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

За вимогами ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємців, які б у відповідності до ст. 1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Якщо спадкодавець за життя не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Спір у справі виник внаслідок того, що нотаріус відмовив спадкоємцю оформити спадщину і видати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, приватизацію якої не встиг провести спадкодавець.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті дядька, то вважається, що позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали ОСОБА_2 , на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, даючи оцінку доказам у справі, у суду, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, то за таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 247, 258-260, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Арцизької міської ради, за участю третьої особи Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.