Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3937/24
Провадження № 2-з/711/42/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Булгакова Г.В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Левченко Марини Дмитрівни про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

15.05.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Левченко М.Д. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити відчуження автомобіля марки RENAULT MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 .

Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.10.2017 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду від 02.05.2024. За час шлюбу подружжя набуло у власність автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль, являється спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між сторонами. Згоди щодо поділу рухомого майна сторони не дійшли. В позасудовому порядку ОСОБА_2 вирішувати питання поділу майна не бажає, тому ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду. Наразі автомобіль зареєстрований на ОСОБА_2 , що дає їй право користуватись та розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд, в тому числі відчужувати його у будь який спосіб. За інформацією заявника, ОСОБА_2 вже звернулась до Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області, з метою перереєстрації транспортного засобу на іншу особу. Враховуючи вищезазначене, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження спірного майна.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий правовий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову наведений у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 924/150/17.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 07.06.2022 у справі № 127/25378/21.

В даному випадку, заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на відчуження автомобіля марки RENAULT MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Саме лише посилання заявника на потенційну можливість вчинення ОСОБА_2 дій щодо перереєстрації автомобіля, без надання доказів на підтвердження зазначених обставин, не свідчить про необхідність вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову.

З огляду на наведе, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а відтак і відсутність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 158 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Левченко Марини Дмитрівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г. В. Булгакова