У Х В А Л А

Справа № 609/1211/24

2/609/499/2024

23 вересня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Шумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 176, 177 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.ст.175,177 ЦПК України.

Пунктами 4 та 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

-зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

У силу ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Про обов`язкову наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, також зазначено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року.

Згідно з п.п. 23, 24 вказаної Постанови судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 вищевказаної Постанови повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його баби по батьковій лінії ОСОБА_2 , а саме: - на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Каменяр» село Андрушівка Кременецького району Тернопільської області, розміром 2,1 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0202712 виданого ОСОБА_3 ; - на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1185 площею 0,24га; - на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0066 площею 0,45га; - на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0916 площею 0,92га., у порядку спадкування за законом, з підстав належності спадкодавцю спірних земельних ділянок та фактичного прийняття ним спадщини, як таким, що проживав разом із спадкодавцем до дня його смерті.

Так, на підтвердження факту звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем до матеріалів позовної заяви додано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. №282/02-31 від 07.08.2024. Згідно з інформацією, яка міститься у даній постанові слідує, що позивач звернувся до приватного нотаріуса з усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на сертифікат на земельну частку (пай) серії ТР №0202712, який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була ОСОБА_2 , спадкова справа після смерті якої не заведена. Причиною такої відмови стало те, що позивачем не підтверджено факту родинних відносин.

Разом з тим, матеріали позовної заяви не містять відповідних доказів того, що позивач звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: - земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1185 площею 0,24га; - на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0066 площею 0,45га; - на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0916 площею 0,92га., і йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва із зазначенням причин відмови (обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії).

Також у вищезгаданій постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутня інформація про те, чи заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , майно якого бажає успадкувати позивач.

Виходячи з вищевикладеного, відсутність у матеріалах позову обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії, стосовно успадкування ним земельних ділянок, належних ОСОБА_2 : кадастровий номер :01:001:1185 площею 0,24га; кадастровий номер :01:001:0066 площею 0,45га та кадастровий номер :01:001:0916 площею 0,92га, свідчить про відсутність спору в цій частині позовних вимог та передчасне звернення останнього до суду з вказаною позовною вимогою. Доказів, які б свідчили про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане майно суду не надано.

Відтак, позивачу необхідно додати до матеріалів позовної заяви постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, належні ОСОБА_2 : кадастровий номер :01:001:1185 площею 0,24га; кадастровий номер :01:001:0066 площею 0,45га та кадастровий номер :01:001:0916 площею 0,92га, або ж виключити із позовної заяви позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно - земельні ділянки, належні ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, позивач вказує, що його баба ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались благоустроєм будинку. Як на доказ цієї обставини позивач посилається на Акт опитування свідків на предмет встановлення місця проживання осіб та наголошує, що цей факт можуть підтвердити свідки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог сімейного законодавства сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою реалізації ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц від 09 листопада 2020 року М757/8786/15-ц.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як слідує із позовної заяви, позивачем не ставиться питання про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищевикладеним, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Вказані недоліки позовної заяви перешкоджають прийняттю судом рішення про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК