Справа № 932/8479/23
Провадження № 2/932/2368/23
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2024 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді- Овчиннікової О.С., при секретарі судового засідання Кирилішиної В.Д., за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Меладзе Світлани Олександрівни про здійснення розподілу судових витрат у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник відповідача ОСОБА_2 26.02.2024 року через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання, в якому просила суд здійснити розподіл судових витрат, а саме, витрат на правничу допомогу в сумі 12875,00 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 121.20 грн. Звертаючись до суду з вказаною заявою, представник відповідача зазначила, що вона реалізує своє право на відшкодування витрат на надання правничої допомоги, посилаючись на ст. 137 ЦПК України та просила суд їх стягнути з позивача АТ «Універсал Банк» на користь відповідача ОСОБА_1

27.03.2024 року представник позивача ОСОБА_3 до суду подав заперечення на вказану заяву, відповідно до яких позивач просив суд відмовити в задоволенні вказаної заяви. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що стороною відповідача не доведено те, що дії сторони позивача у даній справі були необґрунтованими.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 клопотання представника ОСОБА_2 підтримав, на його задоволенні наполягав.

Суд, вислухавши відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2023 року представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 148091,11 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.09.2023 року за даним позовом було відкрито провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До початку судового розгляду по суті представник позивача 20.02.2024 року подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2024 року клопотання представника позивача задоволено, позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 26.02.2024 року через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання, в якому просила суд здійснити розподіл судових витрат, а саме, витрат на правничу допомогу в сумі 12875,00 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., які просила стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Судом встановлено, що 29.11.2023 року Адвокатське об`єднання «Огородник, Остапенко і Меладзе» та ОСОБА_1 узгодили виконання договору про надання правничої допомоги № 29/11 від 29.11.2023 року.

22.02.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Огородник, Остапенко і Меладзе» та ОСОБА_1 складено акт приймання-передачі наданих правових послуг та звіт до договору від 29.11.2023 року.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити: які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими; чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду; чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14 січня 2021р. по справі № 521/3011/18.

Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема,частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі N 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі N 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі N 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі N 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі N 521/3011/18.

Процесуальні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Серед іншого слід зауважити, що у цій справі суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за заявою позивача, а не через зловживання ним процесуальними правами.

Отже, підстав для констатування факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду з цим позовом та із заявою про залишення її позову без розгляду не встановлено. Зворотного відповідачем не доведено.

Жодних доказів, які вказували на необґрунтованість дій позивача відповідачем не надано.

Відповідно до положень частини третьої ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що судом не встановлено наявність дій позивача , що свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника відповідача про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 142, 246, 258, 259, 263-266, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Меладзе Світлани Олександрівни про здійснення розподілу судових витрат у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Овчиннікова