Провадження № 2-з/592/50/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі головуючого судді Онайка Р.А. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпеченням позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Зарічного відділу ДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «СЕТАМ» про повернення безпідставно набутого майна (коштів)-

встановив:

02.10.2024 ОСОБА_1 через представника адвоката Фідірко Я.С. звернувся до суду з позовною заявою до Зарічного відділу ДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «СЕТАМ» про повернення безпідставно набутого майна (коштів).

Ухвалою від 03.10.2024 заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.10.2024 закрито підготовче судове засідання та залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у цивільній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

16.12.2024 подано заяву про забезпечення позову. 30.12.2024 заява була передана судді.

Відповідно до заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме шестикімнатну квартиру загальною площею 137,58 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить третій особі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВЕХ/897358, посвідченого 13.09.2007 за № 3029, нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В.

Так, відповідно до ч. 1, 6-8 ст. 153 ЦПК України - заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Перевіривши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З зазначеного вбачається, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як вказано у ч. 3 ст. 150 ЦПК України- заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії.

Отже, суд при з`ясуванні підстав для забезпечення позову повинен об`єктивно оцінювати можливість настання несприятливих наслідків, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Позивач, подаючи заяву про забезпечення позову, просить суд вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на майно третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Суд вважає, що запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 не відповідає порушеному праву позивача, у зв`язку з яким він звернувся до суду.

Окрім того, позивач не оскаржує у позові дій третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та майно не є предметом заявленого спору.

Подаючи письмову заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії з квартирою третьої особи, позивач не зазначив яким чином невжиття вказаних заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду про повернення відповідачами безпідставно набутого майна (грошових коштів), так як квартира третьої особи не є предметом спору.

За таких обставин, зважаючи на викладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпеченням позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Зарічного відділу ДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «СЕТАМ» про повернення безпідставно набутого майна (коштів) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 30.12.2024.

Суддя Р.А. Онайко