Справа № 511/1298/24
19 вересня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Овідіополь за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Роздільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини
ОСОБА_1 , 25.03.2024 р., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , Роздільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.
ОСОБА_1 мотивувала позовні вимоги тим, що вона є бабусею ОСОБА_5 , 2006 р.н., при народженні якого батько був записаний у порядку ст.135 СК України. 17.11.2020 р. ОСОБА_3 за згодою з ОСОБА_4 визнали батьківство ОСОБА_5 , 2006 р.н., де батьком зазначено відповідача ОСОБА_6 . Позивач вказує, що її донька - мати ОСОБА_5 , 2006 р.н. на теперішній час перебуває за кордоном в Італії на лікуванні, є інвалідом ІІ групи, має хворобу серця.
ОСОБА_5 , 2006 р.н. перебуває на утриманні позивача. позивач відвідувала школу, дбає про побут дитини, купує речі та все, що потрібно для навчання, позивач забезпечує лікування дитини.
ОСОБА_1 зазначає, що не знає де знаходиться батько дитини, він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, навчанням. Відповідач ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_5 , 2006 р.н.
ОСОБА_5 , 2006 р.н. на теперішній час не може отримати документи, які посвідчують особу.
В зв`язку з даними обставинами позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.
Представник Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялась належним чином.
За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_5 , 2006 р.н., при народженні якого батько був записаний у порядку ст.135 СК України.
20.07.2017 р. ОСОБА_3 за згодою з ОСОБА_4 визнали батьківство ОСОБА_5 , 2006 р.н., де батьком зазначено відповідача
ОСОБА_7 вказує, що її донька - мати ОСОБА_5 , 2006 р.н. на теперішній час перебуває за кордоном в Італії на лікуванні, є інвалідом ІІ групи, має хворобу серця.
ОСОБА_5 , 2006 р.н. перебуває на утриманні позивача, позивач відвідувала школу, дбає про побут дитини, купує речі та все, що потрібно для навчання, позивач забезпечує лікування дитини.
Відповідач ОСОБА_2 - батько дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, навчанням.
Відповідно до ст.265 СК України, баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згоди на обов`язковість яких надана Верховній Раді України.
Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 7 Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Ухвалюючи рішення у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідей про те, що у всіх рішеннях, які стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають мати першочергове значення.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача до суду не надав, як і не спростував.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
На підставі викладеного, керуючись п.1, 2 ст.3, ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, ст.7, 8, 265 СК України, ст.11 ЦК України, ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Виключити відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Ліванської Республіки, з актового запису про народження №4, дата складання 05.09.2006 р. - ОСОБА_5 , внесені Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та надалі іменувати ОСОБА_5 , як ОСОБА_8 .
Заочне рішення може бути переглянуто Овідіопольським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Кочко В.К.