П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Мацунича М. В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 січня 2024 року в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом ОСББ «По Кошицькій» до ОСОБА_1 про стягнення платежів, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08 січня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСББ «По Кошицькій» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Підставою для повернення зустрічної позовної заяви стало те, що спільний розгляд позовів є недоцільним, може затягнути час вирішення справи, оскільки вимоги за первісним та зустрічним позовом є різними, регулюються різними нормами чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування цієї ухвали, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням вимог закону. Апелянт вважає, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, оскільки задоволення зустрічного позову здатне повністю виключить задоволення первісного позову.

Справа розглядається за правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСББ «По Кошицькій» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення платежів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відшкодування витрат за користування водою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12 липня 2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

26 липня 2023 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСББ «По Кошицькій» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Таким чином, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов:

1)обидва позови взаємопов`язані;

2)спільний їх розгляд є доцільним.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно положень статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень. При цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів, а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом місцевий суд визначився, як із взаємопов`язаністю обох позовів, так і доцільністю їх спільного розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, щовимоги за первісним та зустрічним позовом є різними, регулюються різними нормами законодавства, їх спільний розгляд значно затягне час вирішення справи та істотно розширить предмет доказування.

Більше того, правовідносини, що виникають з обох позовів, не є взаємопов`язаними, одночасний розгляд таких позовних вимог значно розширить коло обставин, які підлягають встановленню.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що повернення зустрічної позовної заяви заявнику не порушує його прав та інтересів, оскільки останній не позбавлений можливості пред`явити такий позов до суду першої інстанції на загальних підставах.

За цих обставин ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована, підстав для її зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 січня 2024 року в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий

Судді