Провадження № 2-з/161/21/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2024 м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Мазур Д.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заявник подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Ескроу капітал» відчужувати житловий будинок загальною площею 131,9 кв.м та земельну ділянку площею 0,1146 га кадастровий номер :03:001:4138, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що 14.04.2008 між ВАТ «КБ «Надра» та ним було укладено кредитний договір №41ЖК, відповідно до якого йому було надано кредит в розмірі 156 440,62 доларів США для придбання у власність нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 131,9 кв.м та земельної ділянки площею 0,1146 га кадастровий номер :03:001:4138, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з терміном повернення 12.04.2037.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2011 у справі №22675/11 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» були задоволені та стягнуто з нього заборгованість в сумі 1 453 301,72 грн, витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн, витрати на ІТЗ у сумі 120 грн. Рішення набрало законної сили 25.09.2013.

28.11.2013 ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ відкрито виконавче провадження №40963375.

30.11.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва замінено стягувача у виконавчому провадженні №40963375 з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Ескроу капітал», як правонаступника.

23.02.2024 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №41-жк від 14.04.2008 між ним та ТОВ «Ескроу капітал» щодо оптимізації суми боргу, яка за домовленістю склала 399 559,90 доларів США.

03.03.2023 ОСОБА_1 в добровільному порядку було повністю погашено заборгованість перед ТОВ «Ескроу капітал». 31 травня 2024 виконавче провадження №40963375 було закінчено у зв`язку із відсутністю боргу.

В подальшому заявнику стало відомо, що право власності будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 перейшло до ТОВ «Ескроу капітал».

Враховуючи викладено, заявник припускає, що невжиття заходів по забезпеченню позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, доводи заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до позиції ВП ВС, викладеної у постанові в справі №910/1809/18 від 22.01.20, (провадження №14148гс19), власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішеннями органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34 постанови).

Зважаючи на викладене, суд не погоджується з доводами заявника про те, що не застосовані заходи забезпечення позову впливають на можливість виконання в майбутньому рішення суду або його невиконання.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Зокрема суд урахував, що ТОВ «Ескроу капітал» є власником спірного майна тривалий період часу з 03.03.2023. Таким чином в заяві про забезпечення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано доказів реального наміру відповідача відчужити все майно та бажання навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову на даний час є передчасною та у її задоволенні слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями149-154,259 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Ескроу капітал» відчужувати житловий будинок загальною площею 131,9 кв.м та земельну ділянку площею 0,1146 га кадастровий номер :03:001:4138, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 вересня 2024

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Мазур Д.Г.