Справа № 155/1581/21
Провадження № 2/155/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Яремчук С.М.

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Кучми В.Ю.(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області про визнання заповіту недійсним

В С Т АН О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області про визнання заповіту недійсним.

Свій позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 . Після смерті померлої залишилось спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . 09 жовтня 2017 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла в рівних частках сину ОСОБА_3 та їй (дочці) ОСОБА_2 . Після смерті мами їй стало відомо про існування нового заповіту, який був посвідчений 28.09.2020 р. секретарем Городищенської сільської ради, згідно якого спадкодавцем є лише її брат відповідач ОСОБА_3 . Позивач вважає, що напис та підпис у заповіті зроблений не її мамою і це не було її волевиявлення. При цьому, аргументує це тим, що з 2017 року проживала разом зі своєю сім`єю без реєстрації в АДРЕСА_1 . Їй достовірно відомо, що 28 вересня 2020 року ОСОБА_4 нікуди не виїжджала з дому, так як не могла самостійно ходити і позивач останній рік, що передував смерті спадкодавця, була постійно поруч з нею і не залишала її саму. У зв`язку з викладеним, просить визнати даний заповіт недійсним.

24 січня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_3 позов не визнав і зазначив, що позивач не надав жодних доказів, які б вказували на те, що оспорюваний заповіт є недійсним з підстав, зазначених у ст. 1257 ЦК України. Своє волевиявлення скласти заповіт на нього мати висловлювала не раз при житті, і це позивачу відомо. Заповіт був підписаний ОСОБА_4 у його присутності в приміщенні сільської ради і посвідчений секретарем Городищенської сільської ради з дотриманням вимог чинного законодавства. Ствердив, що 28 вересня 2020 року вдома не було ані позивачки, ані членів її сім`ї, які б могли знати про поїздку до сільської ради та посвідчення заповіту. У задоволенні позову про визнання заповіту недійсним просив відмовити.

17.06.2024 року до суду надійшли письмові пояснення адвоката відповідача по справі ОСОБА_5 , в яких останній просить у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту від 28.09.2020 року недійсним відмовити. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка ОСОБА_2 подавала заяву про прийняття спадщину і що саме її спадкові права є порушеними. Матеріали справи не містять будь-яких доказів поганого стану здоров`я заповідачки ОСОБА_4 , також відсутні будь-які сумніви у її вільному волевиявленні. Висновки почеркознавчих експертиз не підтверджують обставин, які викладені у позовній заяві. Позивачка не надала жодного доказу на підтвердження підстав визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11 год 00 хв 27.01.2022 р.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 30 травня 2022 року підготовче провадження у справі відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року підготовче засідання відкладено у зв`язку з витребуванням в Луцького РУП ГУНП у Волинській області (м.Луцьк, вул.Грибоєдова, 2) оригіналу заповіту, посвідчений 28 вересня 2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, зареєстрований в реєстрі за Р№119, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0002246 від 16.09.2021.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01 лютого 2023 року у справі призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2023 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 24 липня 2023 року.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2023 року підготовче засідання у справі відкладено у зв`язку з викликом старшого судового експерта сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гоменюка Івана Миколайовича.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року постановлено викликати повторно в підготовче засідання старшого судового експерта сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гоменюка Івана Миколайовича, у зв`язку з чим підготовче засідання у справі відкладено на 05 грудня 2023 року.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2023 року у справі призначено додаткову посмертну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 14 год.00 хв. 29 травня 2024 року.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв 09 липня 2024 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Турій Л.А., зареєстрований реєстрі за Р№119 від 28.09.2020 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 29 березня 2022 року до суду надійшла заява голови сільської ради С.Соколюк про розгляд справи за відсутності представника Городищенської сільської ради. Просить розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт згідно зі ст.1233ЦК України- це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Положеннями ст.1234ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Законодавчо закріпленими вимогами до оформлення заповіту є складення його у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; особисте підписання заповідачем (ст.1247 ЦК України). Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2017 року секретарем Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області Пашкалян В.М. був посвідчений заповіт ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за Р№28, яка все належне їй майно, з чого б воно не складалося, та де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, вона заповіла сину ОСОБА_3 , 1970 року народження, дочці ОСОБА_2 , 1959 року народження, в рівних частинах.

18 липня 2017 року секретарем Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області ОСОБА_6 був посвідчений заповіт ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за Р№18, яка належне їй право на земельну частку (пай) в розмірі 2,46 га (державний акт на право власності ВЛ №030814), яке знаходиться на території Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області заповіла своєму внукові ОСОБА_7 , 1981 року народження.

28 вересня 2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 був посвідчений заповіт ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за Р№119, яка все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право заповіла ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області 25.03.2021 р. (а.с.7).

Після смерті померлої ОСОБА_4 , залишилось спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з погосподарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , що стверджується випискою з погосподарської книги № 1 за 2021 рік, яка видана Городищенською сільською радою 01.11.2021 р. за № 797 ( а.с.16).

Із Довідки Городищенської сільської ради № 111 від 28.08.2021 вбачається, що ОСОБА_2 ,1959 року народження, разом із дочкою ОСОБА_9 , зятем ОСОБА_10 , онуками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проживали за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації з 2017 року (а.с.12).

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем - померлою ОСОБА_4 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4, свідоцтвом про шлюб (повторно) серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 07.09.2021 р. (а.с. 8,9,10).

Отже, матеріалами справи встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_4 посвідчувались кілька заповітів, зокрема, останній заповіт був посвідчений 28.09.2020 р. Після смерті матері позивачу стало відомо про спірний заповіт, який посвідчений 28.09.2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 .

Згідно із ч.2,ч.3 ст.1254ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що підпис на заповіті від 28.09.2020 року не належить заповідачу ОСОБА_4 , складення такого заповіту не відповідало її внутрішній волі та вона за станом здоров`я 28.09.2020 року не могла підписати даний заповіт.

Разом з тим, беззаперечних доказів на підтвердження вказаних обставин та наявності підстав для визнання заповіту недійсним до суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не здобуто.

Згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 19 травня 2023 року, підпис від імені заповідача ОСОБА_4 в графі: «Підпис» в заповіті від 09.10.2017 (р.н. 28) та підпис від імені заповідача ОСОБА_4 в графі: «Підпис:» в заповіті від 28.09.2020 (р.н. 119) - виконані не однією, а різними особами. Підпис від імені заповідача ОСОБА_4 в графі: «Підпис» в заповіті від 09.10.2017 (р.н. 28) та підпис від імені заповідача ОСОБА_4 в графі: «ПІДПИС» в заповіті від 18.07.2017 (р.н. 18) - виконані не однією, а різними особами. Вирішити питання однією чи різними особами виконаний підпис від імені заповідача ОСОБА_4 в графі: «Підпис:» в заповіті від 28.09.2020 (р.н. 119) та підпис від імені заповідача ОСОБА_4 в графі: «ПІДПИС» в заповіті від 18.07.2017 (р.н. 18) не виявилось можливим по причині зазначеній в дослідницькій частині даного висновку. Зокрема, в дослідницькій частині судовий експерт зазначає, що за відсутності в розпорядженні експерта зразків підпису ОСОБА_4 встановити, чи являються вони певним варіантом підпису ОСОБА_4 , чи вони обумовлені дією на процес виконання певних «збиваючих факторів» (наприклад, навмисної зміни свого підпису), або ці ознаки являються ознаками підпису іншої особи не можливо. Відсутність однозначності в оцінці розбіжних ознак не дозволяє вирішити питання про виконання ані в категоричній, ані у вірогідній формах.

Питання: «Чи виконано рукописний запис «...заповіт прочитаний мною вголос та підписаний власноручно.» та прізвище, ім`я та по батькові, а саме: « ОСОБА_4 » у заповіті ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала у с.Бережанка Горохівського району Волинської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що був посвідчений 28 вересня 2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 та зареестрований у реєстрі за Р№ 119 та прізвище навпроти підпису у заповіті ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживала у с.Бережанка Горохівського району Волинської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що був посвідчений 09 жовтня 2017 року секретарем Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області ОСОБА_6 та зареєстрований у реєстрі за Р№28 - однією і тією ж самою особою?» - судовим експертом не вирішувалося, оскільки будь-яких записів в тому числі запису прізвища навпроти підпису від імені заповідача ОСОБА_4 в заповіті від 09 жовтня 2017 (р.н. 28) - не виявлено. Питання: «Чи виконано підпис в графі «Підпис» у заповіті ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала у с.Бережанка Горохівського району Волинської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що був посвідчений 28 вересня 2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області Турій Л. А., зареєстрований у реєстрі за Р№ 119 та в Договорі оренди землі від 01 жовтня 2007 року № 268, укладений між ОСОБА_4 та СГПП «Несвіч» в особі директора ОСОБА_14 , Акті приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди від 01 жовтня 2007 року, Акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01 жовтня 2007 року - однією і тією ж самою особою?» - судовим експертом не вирішувалося, по причині зазначеній в дослідницькій частині даного висновку. Зокрема, судовий експерт у дослідницькій частині вказує, що вирішення поставленого питання буде можливим при наявності зразків підпису ОСОБА_4 відповідного періоду виконання, що й досліджуваний документ (с. 237-250).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.03.2024 р. №125, рукописний запис, а саме « ОСОБА_4 », який міститься у заповіті від 28.09.2020, посвідченому секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 і рукописний запис: «Заповіт прочитаний мною в голос та підписаний власноручно», які містяться у вказаному заповіті, виконані однією особою. Порівняльне дослідження між собою підпису і рукописних запитів в заповіті ОСОБА_4 від 28.09.2020 року, який посвідчений 28 вересня 2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №119, не проводилось в зв`язку з відсутністю методики подібних досліджень. Відповісти на друге питання ухвали суду: «Чи виконано рукописний запис, а саме « ОСОБА_4 », який міститься у заповіті від 28.09.2020, посвідченому секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 і підпис у цьому ж заповіті та рукописний запис «Заповіт прочитаний мною в голос та підписаний власноручно», які містяться у вказаному заповіті особою, яка належить до людей віку 87 років?» не надається можливим в зв`язку з відсутністю методики подібних досліджень.

Відтак, висновки експерта не підтверджують факту, що заповіт від 28.09.2020 р. підписаний не ОСОБА_4 особисто, а іншою особою.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вона являється дружиною відповідача по справі, тобто, невісткою ОСОБА_4 . З 1991 року, після одруження з відповідачіем, проживала разом з чоловіком та дітьми в будинку свекра та свекрухи в селі Бережанка. У 2004 році придбали квартиру в місті Луцьку і переїхали проживати в місто. На вихідні дні й надалі приїжджали в село, садили город. Зазначила, що 28 вересня 2020 року вона разом з чоловіком була в селі та готувалася до ювілею чоловіка. Свекруха була разом з ними. Остання сказала, що в цей день хоче скласти заповіт на ОСОБА_3 . Свекруха була при розумі та при пам`яті. ОСОБА_2 проживала в цей час в селі Бережанка, однак в той день її вдома не було. В подальшому ОСОБА_16 поїхав разом з мамою в Городищенську сільську раду, де остання склала заповіт. На момент складання заповіту ОСОБА_4 ходила самостійно, була зрячою, самостійно отримувала пенсію, тобто, свідомо вчиняла всі дії. Жодних психічних хворіб чи інвалідності по зору у неї не було. Не заперечувала, що періодично возила ОСОБА_4 на лікування у військовий госпіталь в місто Луцьк. Ствердила, що скласти заповіт на ОСОБА_3 була пряма воля спадкодавця. Про намір скласти заповіт на ОСОБА_3 остання висловлювала задовго до посвідчення заповіту.

Допитана судом свідок ОСОБА_8 пояснила, що у 2020 році вона працювала секретарем Городищенської сільської ради та посвідчувала заповіт ОСОБА_4 у своєму кабінеті. ОСОБА_4 зайшла у кабінет одна. Вона встановила особу заповідача, з`ясувала, яке майно вона хоче заповісти і кому, чи розуміє значення своїх дій. ОСОБА_4 відповідала на всі запитання. Вона склала текст заповіту. Перед підписанням заповіту заповідачка прочитала заповіт, після чого підписала його особисто та здійснила рукописний запис «Заповіт прочитано мною вголос та підписаний власноручно», « ОСОБА_4 ». При цьому, у неї не виникло сумнівів, що ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій чи перебувала у важкому стані здоров`я. Чи користувалась окулярами не пригадує.

При прийняття рішення суд виходить з наступного.

Статтями 202, 203ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, зареєстрований в Міністерствіюстиції України14листопада 2011р.за №1298/20036 (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту.

Так, у пункті 1.2 розділу I цього Порядку в редакції 2016 року зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням (пункт 2.1 розділу II Порядку).

У пункті 1.4 розділу III цього Порядку зазначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 28.09.2020 року секретарем Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області ОСОБА_8 був посвідчений заповіт ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за Р№119, яка все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право заповіла ОСОБА_3 .

У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1235, 1241, 1307 Цивільного кодексу України. Заповіт складено і підписано у двох примірниках, один з яких залишається у справах Городищенської сільської ради, а другий видається заповідачу.

На прохання спадкодавця вказаний заповіт був складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів посадовою особою Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області зі слів ОСОБА_4 . Заповідач вказала майно, яке бажає заповісти. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею в присутності секретаря сільської ради о 15 год. 40 хв. При цьому, спадкодавець власноручно написала у тексті заповіту «Заповіт прочитаний мною вголос та підписаний власноручно», « ОСОБА_4 » та поставила підпис. Секретарем не встановлено фізичних вад ОСОБА_4 , які б перешкоджали їй прочитати заповіт, який остання підписала.

Вимоги ст. 1247 ЦК України щодо форми заповіту при посвідченні заповіту дотримано.

Відповідно до ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недоведеність обставин, на наявність яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст. 89 ЦПК України).

Проаналізувавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази, в тому числі висновки експертиз, судом не встановлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 заповісти майно відповідачу не відповідало її волі. При цьому, суд враховує, що допитані судом свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_8 підтвердили суду, що ОСОБА_4 28.09.2020 року їздила у Городищенську сільську раду для посвідчення заповіту, при цьому розуміла, яке майно вона має намір заповісти відповідачу. Висновки експерта не підтверджують того факту, що спірний заповіт був підписаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Разом з тим, клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи щодо визначення стану здоров`я ОСОБА_4 на час складення оспорюваного заповіту не заявлялось, відтак відповідна експертиза судом не призначалась.

Відтак, достовірних, беззаперечних доказів недієздатності ОСОБА_4 , неможливості усвідомлювати значення своїх дій на час складення заповіту від 28.09.2020 року, а також неможливості його прочитання, підписання за станом здоров`я та через фізичні вади позивачем не надано.

Вказаний заповіт відповідає вимогам законодавства, оскільки було дотримано вимоги до його форми, посвідчений посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, а сам правочин відповідає волі заповідача та направлений на реалізацію її права власності в частині розпорядження належним їй майном, оскільки був підписаний з доброї волі, за власним бажанням та з власної ініціативи власноручно спадкодавцем.

Таким чином, з огляду на пояснення учасників судового розгляду справи, наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 28.09.2020 року через їх недоведеність позивачем.

Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, враховуючи, що у позові відмовлено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.202,203,1217,1233,1234,1247,1251,1254ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Городищенська сільська рада Луцького району Волинської області про визнання заповіту недійсним - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ; і.к. НОМЕР_4 ).

Відповідач ОСОБА_3 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Городищенська сільська рада (вул. Шкільна, 35, с. Городище, Луцький район, Волинська область, 45656).

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2024 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук