Справа № 362/4447/24
Провадження № 2/362/2299/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 23.07.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №06-Rl/01-900-00154, предметом якого є страхування транспортного засобу TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач, з вини відповідач сталася дорожньо-транспортна пригода сталася, внаслідок порушення водієм транспортного засобу TOYOTA SEQUOIA, державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , Правил дорожнього руху, транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Позивач стверджує, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі - 40 179, 56 гривень. В подальшому, ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування вих.№03/3242 з вимогою здійснити виплату в порядку суброгації страхового відшкодування у розмірі - 40 179, 56 гривень. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі - 16 844, 17 гривень.

Таким чином, позивач вважає, що з Відповідача як особи винної у вчиненні ДТП, яка мала місце 23.02.2022 року у місті Києві та внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 , підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «СК «Євроінс Україна», у розмірі - 23 335, 39 гривень.

26.06.2024 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

Відповідач та його представник подали до суду відзив, в якому заперечували щодо заявлених вимог, та зазначили, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» вже відшкодувало реальну шкоду потерпілому.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23.07.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» (надалі - Позивач або ТДВ СК «Альфа-Гарант») та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №06-Rl/01-900-00154, предметом якого є страхування транспортного засобу TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 .

23.02.2022 року на мосту Патона в бік правого берега у місті Києві водій транспортного засобу TOYOTA SEQUOIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом PEUGEOT 508, який здійснив зіткнення з транспортним засобом MAZDA 3, який здійснив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2022 року по справі №755/3331/22 вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу TOYOTA SEQUOIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , Правил дорожнього руху, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

До ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання події звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту.

05.05.2022 року представником Позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 , про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу, яким зафіксовано всі пошкодження внаслідок вказаної ДТП.

Відповідно до ремонтної калькуляції №СТ/22/0043 від 24.06.2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає - 40 179 (сорок тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 56 копійок.

05.08.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі - 40 179 (сорок тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 56 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA SEQUOIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме Відповідача, на момент скоєння вище вказаної дорожньо- транспортної пригоди була застрахована у ПрAT «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/002896911.

07.12.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування вих.№03/3242 з вимогою здійснити виплату в порядку суброгації страхового відшкодування у розмірі - 40 179 (сорок тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 56 копійок.

25.01.2023 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі - 16 844 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 17 копійок.

Таким чином, до ТДВ СК «Альфа-Гапант». яке виплатило страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це становлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, становленому законодавством.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правал фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦІК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов?язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Верховний Суд України у постанові від 04.12.2019 року по справі №359/2309/17 в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Приймаючи до уваги те, що позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги відшкодування збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та враховуючи, що постановою Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем на користь потерпілої особи сума матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, та яка не відшкодована страховиком відповідача, підлягає стягненню в порядку суброгації.

Позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат, підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1, 3 , 11, 60, 509, 526, 530, 611, 612, 625 ЦК України , ст. 10, 60, 88, 174, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 224-230 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" 23335,39 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3028,00 гривень понесених витрат по сплаті судового збору, та 6000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель