16.08.2024 Справа № 363/221/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Бобрової Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить: встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється двоюрідною тіткою позивача: визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , терміном три місяці з моменту набрання рішення законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Однак постановою приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для подачі заяви для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом роз`яснення, що з поданих позивачем документів не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

16 січня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

24 червня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні, підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просить задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача, підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були рідними сестрами. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були двоюрідними сестрами. ОСОБА_8 знає з дошкільного віку, ОСОБА_9 знає із самого народження. У ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були дуже дружні відносини.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що родину ОСОБА_1 гарно знає. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були рідними сестрами. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були двоюрідними сестрами. ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_11 .

Заслухавши позивача, представника позивача, допитавши ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в якості свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько: ОСОБА_13 , мати ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 25.03.1963 року.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого 18.10.1980 року, ОСОБА_14 уклав шлюб із ОСОБА_12 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_15 ».

Крім того, згідно до копії свідоцтва про одруження НОМЕР_3 виданого 02.11.2003 року, ОСОБА_16 уклав шлюб з ОСОБА_11 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_17 ».

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого 17.05.1974 року, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю записана ОСОБА_19 .

Згідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 01.10.1961 року ОСОБА_18 уклала шлюб з ОСОБА_13 , та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_20 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 виданого 22.02.1986 року.

Відповідно до відповіді Державного архіву Київської області №01-43/2192 вбачається, що на зберігання до Державного архіву Київської області від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшли книги реєстрації актів цивільного стану за 1919-1949 роки згідно з сучасним адміністративно-територіальним поділом України, серед яких книги реєстрації актових записів про народження громадян у с. Катюжанка Вишгородського району Київської області за 1918-1920 роки відсутні, тому надати архівну довідку про народження ОСОБА_6 немає можливості.

Згідно до відповіді Центрального державного історичного архіву України, м. Київ від 12.01.2024 року вбачається, що при перегляді метричної книги церкви св. Михаїла, с. Катюжанка Київського повіту та губернії за 1918-1919 року запису про народження ОСОБА_6 ( ОСОБА_19 ) не виявлено.

Відповідно до відповіді Вишгородського районного відділу Державної міграційної служби України відомості стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка міститься у формі Ф-1, в базі даних ЄІАС УМП відсутні.

Крім того, відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/496-а від 09.04.2024 року, з урахуванням зазначеного особові імена Пріська (свідоцтво про народження ОСОБА_18 , запис мати ОСОБА_19 ) та ОСОБА_21 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_6 ) у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. З урахуванням зазначеного записи імені по батькові ОСОБА_22 (свідоцтво про народження ОСОБА_18 , запис мати ОСОБА_19 ) та ОСОБА_23 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_6 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_6 виданого 30.07.1948 року, ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками є: батько ОСОБА_25 , мати ОСОБА_26 .

Згідно до копії свідоцтва про одруження НОМЕР_7 виданого 15.02.1966 року, ОСОБА_27 уклав шлюб з ОСОБА_24 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_28 ».

Крім того, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 не змінювала прізвище на дошлюбне, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_8 виданого 15.02.1996 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 виданого 21.03.2023 року.

Згідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 25.01.1948 року ОСОБА_29 уклала шлюб з ОСОБА_25 , та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_30 ».

Як вбачається з копії довідки Державного архіву Київської області від 16.05.1994 року №09- Б-7136а, в документах Державного архіву Київської області є данні про перебування на примусових роботах в Германії ОСОБА_26 , 1927 року народження, з 18.06.1942 року по травень 1945 року.

Відповідно до відповіді Державного архіву Київської області від 30.10.2023 року №01- 43/2193 вбачається, що в книзі реєстрації актів про народження громадян у с. Катюжанка Вишгородського району Київської області за 1927 рік, актовий запис про народження ОСОБА_26 не виявлено, тому надати архівну довідку про народження зазначеної особи немає можливості.

Згідно до копії заяви про видачу паспорта громадянина України на ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , наданої Вишгородським районним відділом Державної міграційної служби України, вбачається, що батьками останньої були: батько ОСОБА_32 , мати ОСОБА_33 .

11.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області із заявою №142 про прийняття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

11.10.2023 року постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо.

Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.256 ЦПК) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , підтверджується поясненнями заявника, зібраними по справі документами, показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , які між собою узгоджуються і підтверджують ті підстави, що вказувала заявниця ОСОБА_1 .

Таким чином, обставини, які зазначались за для обґрунтування підстав заявленої заяви знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді. Отже, суд дійшов до висновку, що вимоги заявника в частині встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , являється двоюрідною тіткою ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позовної вимоги про визначення ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , суд дійшов до наступного.

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Статтями 1216-1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Згідно до статей 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як на підставу невірного розрахунку строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилається на колізійність законодавчих норм в сфері спадкування, а саме суперечність правових норм Цивільного кодексу України в частині спадкування та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Згідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, судам слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Згідно до ч.6 статі 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов в цій частині задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування за заповітом, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач надала належні та допустимі докази поважності пропущеного строку для прийняття спадщини.

Оскільки позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не можу, тому суду дійшов висновку, визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1268, 1272 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється двоюрідною тіткою ОСОБА_1 .

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , терміном три місяці з моменту набрання рішення законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області (ЄДРПОУ 04359488, 07330, Київська область, Вишгородський район, смт Димер, вул. Соборна, 19).

Суддя О.Д. Рудюк