ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8020/24 Справа № 194/281/24 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Зеркін Артур Сергійович на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року, ухваленого суддею Лиходєдовим А.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 05 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У лютому 2024 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.08.2023 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №071815-КС-005, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 47 000 грн., строком на 169 днів (24 тижнів), на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,14954256 процентів за кожен день користування кредитом.

Станом на 12.02.2024 р. відповідач має заборгованість - 204 116,38 грн., з яких: - 47 000 - прострочені платежі по тілу кредиту; - 150 066,38 грн. - прострочені платежі по процентах; - 7050 грн. - прострочені платежі за комісією.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з ОСОБА_1 - 204 116 грн. 38 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: - 47 000 грн. 00 коп. - прострочені платежі по тілу кредиту; - 150 066 грн. 38 коп. - прострочені платежі по процентах; - 7050 грн. 00 коп. - прострочені платежі за комісією, а також 2449 грн. 40 коп. судового збору, а всього - 206565 грн. 78 коп.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника Зеркіна А.С. оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача Зеркін А.С. посилається на необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, помилковість висновків суду, викладених у судовому рішенні, просить його скасувати в частині стягнення 7 050 грн. прострочених платежів за комісією, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Позовні вимоги в частині стягнення прострочених платежів по процентам задовольнити частково та стягнути прострочені платежі по процентам у розмірі 68 110 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 674,10 грн.

При цьому, представник відповідача зазначає, що у кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія. Позивач не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспюрюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 7 050 грн. немає.

Вказує, що відповідачем при укладені договору було підписано паспорт споживчого кредитування, згідно якого тіло кредиту складало 47 000 грн., а проценти за користування кредитом 68 110 грн., а всього 115 110 грн. Отже, сторонами було узгоджено строк кредитування, проценти за користування кредитом та сума кредиту. Зазначає, що проценти у розмірі 150 066,38 грн. не враховані у графік погашення, не узгоджені сторонами та не включені в орієнтовну вартість кредиту, тому на думку відповідача стягненню підлягають проценти в сумі 68 110 грн., оскільки саме такий їх розмір обумовлено сторонами, який є фіксованим, тому вважає, що в частині стягнення процентів на суму 81 956,38 грн. має бути відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача Зеркіна А.С. , позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.08.2023 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №071815-КС-005, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 47000 грн., строком на 169 днів (24 тижнів), на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,14954256 процентів за кожен день користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст.ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 12.02.2024 р. у розмірі 204 116,38 грн., яка складається з: 47000 - прострочені платежі по тілу кредиту; 150066,38 грн. - простроченві платежі по процентах; 7050 грн. - прострочені платежі за комісією.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», виходив з їх обґрунтованості на доведеності.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог в повному обсязі та наявності підстав для повного задоволення позову та не може погодитись з доводами представника відповідача Зеркіна А.С. , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено та не заперечувалосі відповідачем ОСОБА_1 , що 20.08.2023 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання кредиту №071815-КС-005, відповідно до якого, ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 47000 грн., строком на 169 днів (24 тижнів), на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,14954256 процентів за кожен день користування кредитом.

Відповідно положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідачем рішення суду оскаржено в частині стягнення прострочених платежів по процентам на суму -81 956,38 грн. та прострочених платежів за комісію в розмірі 7 050,00 грн., рішення суду в частині стягнення прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 47 000,00 грн. та прострочених платежів по процентам в розмірі 68 110 грн.стороною відповідача визнається, тому у цій частині не переглядається.

Так, з наданої позивачем копії прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №071815-КС-005 про надання кредиту від 20.08.2023 року, яка особисто підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5042, видно, що відповідно до п.2.1 сторони узгодили, що Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 47 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах визначених цим Договором та Правилами надання споживчих коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА».

У п.2.5 сторони узгодили розмір комісії за надання кредиту, який становить 7 050,00 грн.

Відповідно до п.5.3 Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» нарахування комісії здійснюється в момент укладення Договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів.

Відповідно до Графіку платежів (п. 3.2.3 Прийняття пропозиції укласти Договір №071815-КС-005) комісія за надання кредиту нарахована: 03.09.2023 на суму 2 075,65 грн.; 17.09.2023 в розмірі 2 615,94 грн.; 01.10.2023 на суму 2 358,41 грн., що разом складає 7 050,00 грн., як узгоджено сторонами при укладенні кредитного договору, визначено у п.2.5 Договору та включено до графіку платежів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Таким чином, оскільки укладеним сторонами Договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, встановлення позивачем комісії за надання кредиту є правомірним, а відтак суд першої інстанції на законних підставах стягнув з відповідача на користь позивача узгоджену сторонами комісію в розмірі 7 050,00 грн.

Доводи представника відповідача, що у кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення нарахованої позивачем заборгованість по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 7 050 грн., не заслуговують на увагу, так як із відповідним позовом про визнання недійсним кредитного договору або його частини до суду позичальник не звертався.

Відповідно до п.3.2.3 Договору сторони домовилися встановити графік платежів для погашення заборгованості Позичальника, що вказана в п.1 Договору.

З графіку видно, що, якщо Позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів, визначеного п.3.2.3 Договору, всього Позичальнику треба сплатити 122 160,00 грн., з яких проценти складають 68 110,00 грн., оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня відсоток 1, 14954256% зменшується, тобто зазначена у графіку платежів та у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки сума процентів 68 110,00 грн. є лише орієновною сумою до сплати по процентам - застосовується у випадку повного дотримання графіку платежів, а не остаточно визначеною сумою заборгованості по процентам за користування кредитом станом на час закінчення дії договору, як помилково вважає сторона відповідача.

У п.2.4 Договору визначено, що Стандартна процентна ставка за Кредитом в день - 2, 00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом в день - 1,14954256, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

У п. 3.2.2. сторонами узгоджено, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає про строчка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови нарахування процентів за користування Кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана у п. 2.4 Договору, тобто - 2, 00000000.

Відповідно до графіку платежів, перший плановий платіж Позичальник мав сплатити 03.09.2023, однак відповідач цього не зробив, як і усі наступні платежі, у зв`язку з чим з 04.09.2023 розпочалося прострочення кредиту, а після спливу 7 днів - з 11.09.2023 розпочалося нарахування процентів по Стандартній процентній ставці - 2, 00000000, що відповідає п.3.2.2 Договору про надання кредиту.

У п.2.3 Договору визначено, що Кредит надається на 24 тижні, у п.2.11 встановлено - дату повернення Кредиту - 04.02.2024.

Так, з розрахунку заборгованості видно, що по Заниженій процентній ставці період нарахування процентів становив з 20.08.2023 по 10.09.2023 включно, починаючи з 11.09.2023 (8-й день прострочення Кредиту) по 04.02.2024 (дата повернення кредиту) включно проценти нараховувались по Стандартній процентній ставці і вже після 04.02.2023 проценти не нараховувались.

Таким чином, колегія суддів вважає, що проценти за користування Кредитом у розмірі 150 066,38 грн. нараховані позивачем у відповідності до умов Договору та включають в себе: нараховані за Зниженою (пільговою) процентною ставкою 1, 14954256% на суму 11 886,38 грн. та нараховані за Стандартною процентною ставкою 2, 00000000% на суму 138 180,00 грн., що разом складає 150 066,38 грн.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає надуманими та необґрунтованими доводи представника відповідача Зеркіна А.С. про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягали прострочені проценти у розмірі 68 110,00 грн.

Перевіривши справу та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має , тому понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ним.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Зеркін Артур Сергійович залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: