МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___ ___ _____
Пр. №2/521/954/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С., за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - ТОВ «Інфокс»), посилаючись на те, що 09 жовтня 2018 року відповідач опломбував ввід холодної води за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що 11 липня 2023 року вона звернулася до Департаменту міського господарства Одеської міської ради стосовно нарахувань за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вищевказаною адресою.

З відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 21 липня 2023 року їй стало відомо про існування у неї перед філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» станом на 30 червня 2023 року заборгованості за абонентське обслуговування у розмірі 11768,60 грн., яке було нараховано згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808.

Посилаючись на порушення її прав, позивачка просила суд визнати дії філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», стосовно нарахування їй заборгованості за період часу опломбування вводу холодної води в квартиру АДРЕСА_2 за нібито надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 12029,23 грн., неправомірними.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року вищевказану цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с. 9-10).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року, справу було передано на розгляд судді Леонову О.С.

Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року справу було прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання (а.с. 17-18).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року, у зв`язку із наданням відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку судді ОСОБА_3 справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М.

Справа отримана суддею 09 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року справу було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 65).

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі (а.с. 79-80).

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року визнано обов`язковою явку представника відповідача у судове засідання (а.с. 81).

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 82).

Позивачка, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Раніше надала до суду відповідь на відзив (а.с. 52-53).

Представник відповідача, діюча на підставі довіреності від 31 січня 2024 року в судове засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Раніше надали відзив на позов та письмові пояснення по справі, в яких позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 33-36, 134-135, 142).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що взаємовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року.

Судом встановлено, що ТОВ «Інфокс» є юридичною особою та дії на підставі Статуту (а.с. 129).

Філія «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» дії на підставі Положення про філію «Інфоксводоканал».

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 , в який вона не проживає.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №178476 від 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №167946/КВ-ВБС від 05 жовтня 2018 року (а.с. 39-42).

Встановлено, що 09 жовтня 2018 року посадовими особами філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» було опломбовано ввід холодної води за адресою: АДРЕСА_1 , тому нарахування за вказані послуги, не здійснювалось.

Згідно акту представника абонентського відділу Київського району Управління «Водозбут» в квартирі АДРЕСА_3 ніхто не мешкає, ввід холодного водопостачання опломбований, пломба ціла. Водопостачання не здійснюється (а.с. 75).

27 липня 2023 року у зв`язку з відсутністю доступу для здійснення обстеження опломбування за адресою: АДРЕСА_1 , представниками Управління «Водозбут» було складений акт №201/4 від 27 липня 2023 року (а.с. 43).

Згідно довідки з особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість останній за період з січня 2020 року по лютий 2024 року складає 994,93 грн. (а.с. 74).

Інших доказів нарахування позивачці заборгованості в розмірі 11768,60 грн., сторонами не надано.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_3 , не обладнана вузлом розподільного обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання у квартирах багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно частини першої ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі-Закон) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Судом встановлено, що 01 листопада 2021 року було введено плату за абонентське обслуговування на вимогу змін, що були внесені до Законів України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, «Про метрологію та метрологічну діяльність» 05 червня 2014 року №1314-VII.

Отже, відповідно до чинного законодавства, усі витрати на збут виключені з тарифів на послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, і виведені в окремий платіж плату за абонентське обслуговування.

Відповідно до ст. 1 Закону плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов?язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов?язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Таким чином, плата за абонентське обслуговування не є комунальною послугою, а є окремим платежем, який сплачується у чітко визначених Законом випадках.

Слід зазначити, що у статті 1 Закону передбачено перелік витрат, які можуть включатися до складу плати за абонентське обслуговування. Виходячи із особливостей діяльності виконавця комунальної послуги та специфіки обслуговування ним абонентів за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, наявності/відсутності вузлів комерційного обліку у будівлі, виконання робіт (послуг), пов`язаних із їх обслуговуванням тощо, перелік витрат, що включаються до складу плати за абонентське обслуговування та їх обсяг, визначаються виконавцем комунальної послуги.

Витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування, є постійними витратами виконавця, які розраховуються на планований період (12 місяців) у розрахунку на одного абонента та оформлюється наказом по підприємству. При цьому плата за абонентське обслуговування визначається по підприємству, а не по будівлях споживачів. Залежно від наявності чи відсутності вузлів комерційного обліку, їх кількості у будівлі плата за абонентське обслуговування може бути диференційованою.

Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Отже, плата за абонентське обслуговування це частина загальної вартості послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» було введено граничний розмір плати за абонентське обслуговування, а саме: для абонентів, помешкання яких не обладнане вузлами розподільного обліку (лічильниками води), що забезпечують індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання, у квартирах (приміщеннях ) багатоквартирного будинку 16,69 грн., без ПДВ (20,03 грн., з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок; для абонентів, помешкання (у т.ч. нежитлове приміщення) яких обладнане одним вузлом розподільного обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання, у квартирах (приміщеннях ) багатоквартирного будинку 22,10 грн., без ПДВ (26,52 грн., з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок; для абонентів, помешкання (у т.ч. нежитлове приміщення) яких обладнане двома та більше вузлами розподільного обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання, у квартирах (приміщеннях ) багатоквартирного будинку 24,84 грн., без ПДВ (29,81 грн., з ПДВ) на місяць на один особовий рахунок.

Оскільки, квартира ОСОБА_1 не обладнана вузлом розподільного обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання централізованого водопостачання, у квартирах багатоквартирного будинку, то граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента складає 20,03 грн. з ПДВ на місяць на один особовий рахунок (з 01 січня 2022 року становить 25,17 грн.).

Згідно з положеннями Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830: споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору; споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об?єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб; розмір плати за абонентське обслуговування, визначений виконавцем, не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам, будинки яких обладнані централізованими системи опалення, гарячого водопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення.

Таким чином, плата за абонентське обслуговування є обов`язковим платежем, який повинен нараховувати відповідач.

Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження позивача про незаконність нарахування відповідачем плати за абонентське обслуговування, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу, на основі з`ясованих обставин, на які посилається позивачка та представник відповідача, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки позивачка зобов`язана нести витрати за абонентське обслуговування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки в силу Закону України «Про судовий збір» позивачка, як інвалід 2 групи звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви, то у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача (а.с. 6).

Керуючись ст. ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 23 вересня 2024 року.

Суддя: О.М. Сегеда