ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8582/24 Справа № 219/1159/21 Суддя у 1-й інстанції - Дубовик Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 219/1159/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О..

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 28 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Дубовиком Р.Є. у місті Дружківка Донецької області та повне судове рішення складено 04 липня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву № б/н від 03 червня 2009 року, якою підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, внаслідок чого станом на 13 січня 2021 року має заборгованість в загальному розмірі 16 416,54 грн, яка складається з 4 800,29 грн - заборгованості за кредитом, 11 616,25 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 16 416,54 грн за кредитним договором № б/н від 03 червня 2009 року, а також судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року у цивільній справі № 219/1159/21 за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року у розмірі 4 342,11 грн., а також судовий збір у розмірі 600,41 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року змінено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року за тілом кредиту у розмірі 4 800,29 грн та за процентами за користування кредитом у розмірі 5 384,54 грн, а разом у сумі 10 184,83 грн.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року у справі № 219/1159/21 (провадження № 2/219/1319/2021) у цивільній справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасоване та справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 28 червня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд зробив помилковий висновок про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до наданої суду випски по рахунку відповідача, останнім здійснювались платежі на погашення боргу починаючи з березня 2018 року по грудень 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Топчийов Є.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 03 червня 2009 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, відповідно до якої виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", погодився на наступні банківські послуги: кредитний ліміт 1 000 гривень, базова процентна ставка за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості, поле «щомісячна комісія» - порожнє, поле «погашення заборгованості за кредитним лімітом може проводити шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки» - порожнє.

Відповідач підтвердив ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді та підтвердив згоду на те, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову;

Також відповідач підтвердив згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір банківських послуг та підтвердив згоду на те, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

03 червня 2009 року ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої погодився на визначені довідкою розміри комісії за зняття готівки та власних коштів з картки, вартість отримання довідок та виписок, отримання інформації про баланс картки та відсотків на залишок власних коштів, а також підтвердив згоду на такі умови кредитування: валютою рахунку є: гривня; базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів на рік): у гривнях 2,5%; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді): 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів: до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій; комісія за моніторинг неактивної картки (у випадку, якщо на рахунку наявні кошти клієнта у виді позитивного залишку і протягом 3-х місяців підряд операції за карткою не здійснюються): в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн (або еквівалент по курсу НБУ) на місяць; відсоткова ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміта кредитування: у гривнях 3,75%.

Відповідно до наданої позивачем довідки ОСОБА_1 на підставі зазначеної анкети-заяви від 03.06.2009 видавалися кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 03.06.2009, термін дії 12/11, № НОМЕР_2 , дата відкриття 04.01.2012, термін дії 06/15, № НОМЕР_3 , дата відкриття 19.07.2012, термін дії 01/16, № НОМЕР_4 , дата відкриття 27.09.2013, термін дії 08/17, № НОМЕР_5 , дата відкриття 14.10.2013, термін дії 08/17.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки за вказаними кредитними картками були здійснені наступні операції: 03.06.2009 - старт карткового рахунку № НОМЕР_1 ; 03.06.2009 - встановлення кредитного ліміту 1000,00; 11.09.2010 - збільшення кредитного ліміту 3300,00; 12.09.2010 - зменшення кредитного ліміту 3300,00; 12.11.2010 - збільшення кредитного ліміту 3900,00; 13.11.2013 - збільшення кредитного ліміту 4900,00; 15.01.2020 (тобто, поза межами строку дії картки) - зменшення кредитного ліміту 0,00.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, внаслідок чого, станом на 13 січня 2021 року має заборгованість 16 416,54 грн, яка складається з 4 800,29 грн - заборгованості за кредитом, 11 616,25 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн - заборгованості за комісією, 0,00 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом із спливом строку позовної давності.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку кредитний договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви від 03 червня 2009 року та довідки про умови кредитування від 03 червня 2009 року, у яких визначені умови щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, що є складовою частиною кредитного договору. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяви підтвердив отримання кредитної картки, користувався кредитними коштами. Розрахунок відповідачем не було спростовано.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № б/н від 03 червня 2009 року відповідачем, є підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення непогашеного тіла кредиту у розмірі 4 800,29 грн.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка на місяць у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік, що підтверджується підписаною сторонами Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це не є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Тобто, розрахунок суми процентів, що підлягають стягненню, необхідно проводити виходячи з узгодженої сторонами процентної ставки за весь час користування кредитом, а саме 30% річних, що загалом було враховано судом першої інстанції.

Після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та неустойку за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У даному випадку з умов договору вбачається, що відповідачем отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме по серпень 2017 року, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами.

Таким чином, сторони погодили дату погашення кредиту, встановивши її як 31 серпня 2017 року. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати процентів за кредитом, то після 31 серпня 2017 року позивач не мав права на їх нарахування. Зазначений правовий висновок узгоджується з правовою позицією яка викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що після 01 вересня 2017 року позивач не мав права на нарахування відсотків за користування кредитом.

Таким чином, виходячи з базової процентної ставки у 30% річних та кількості днів за період з 01 вересня 2014 року (дати підвищення відсоткової ставки за користування кредитом більш ніж 30% річних) по 13 січня 2021 року, що становить 1096 днів, а також тіла кредиту у розмірі 4 800,29 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за спірний період дорівнює 4384,26 грн з наступного розрахунку: 4 800,29 х 30% / 360 днів (передбачених п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» та довідкою про кредитування) х 1096 = 4384,26 грн.

Разом із заборгованістю за процентами станом на 01 серпня 2014 року (накопичувальним підсумком) у сумі 1033,28 грн., які нараховувалися за узгодженою сторонами ставкою, загальна сума заборгованості по процентам, що підлягає стягненню, становить 5 384,54 грн.

На підставі наведеного вище з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року в загальному розмірі 10 184 грн 83 коп, яка складається із 4 800,29 грн заборгованості за тілом кредиту та 5 384,54 грн за процентами за користування кредитом.

При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом зі впливом строку позовної давності, з огляду на те, що висновок суду пер шої інстанції про те, що спірні правовідносини стосуються лише платіжної картки, отриманої позичальником у 14 жовтня 2013 року зі строком дії до 08/17, є помилковими, оскільки платіжна картка є лише інструментом доступу до відкритого на відповідача карткового рахунку, а всі операції з використанням платіжних карток обліковуються на одному рахунку, що був відкритий на підставі укладеного сторонами 03 червня 2009 року кредитного договору.

При цьому, із наданої позивачем виписки за вказаним договором б/н станом на 16 січня 2021 року за період з 03 вересня 2009 року по 09 жовтя 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснив останні операції за картковим рахунком 25 листопада 2013 року, поповнивши готівкою в терміналі самообслуговування картку № НОМЕР_4 на суму 190 грн., а також використовував кредитні кошти за картками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 у травні 2014 року.

Усі подальші операції з картковим рахунком є списанням відсотків за прострочений кредит, штраф за прострочення за кредитом, пеня за прострочку за кредитом.

Разом з тим, згідно вказаної виписки з рахунку, у період з 20 березня 2018 року по 16 грудня 2019 року вбачається здійснення операцій за карткою № НОМЕР_5 - погашення заборгованості (поповнення карткового рахунку), що свідчить про переривання строку позовної давності.

В даному випадку конкретний строк дії договору сторонами не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Отже, внесення відповідачем грошових коштів на власний рахунок протягом періоду з 20 березня 2018 року по 16 грудня 2019 року свідчить про переривання строку позовної давності.

Посилання суду в оскаржуваному рішенні на те, що не можна стверджувати, що платежі за період з 20 березня 2018 року по 16 грудня 2019 року вносились в рахунок заборгованості за кредитним договором особисто відповідачем, чи за його згодою колегія суддів вважає помилковими та безпідставними, оскільки відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами того факту, що кошти за вказаний період перераховувались в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, який згодом був скасований, як такий, що винесений в порушення вимог законодавства.

За встановлений обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимого позивача, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року в загальному розмірі 10 184 грн 83 коп, яка складається із 4 800,29 грн заборгованості за тілом кредиту та 5 384,54 грн за процентами за користування кредитом.

Згідно ч.13 ст.141 України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Задовольняючі апеляційну скаргу частково, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 408,30 грн (пропорційно задоволених позовних вимог) та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 112,46 грн, тобто всього у сумі 3 520,76 грн.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 16 416,54 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 28 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року за тілом кредиту у розмірі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн 29 грн та за процентами за користування кредитом в розмірі 5 384 (п`ять тисяч триста вісімдесят чотири) грн 54 коп, а разом в сумі 10 184 (десять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 408 грн 30 коп та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 112 (дві тисячі сто дванадцять) грн 46 коп, тобто всього у сумі 3 520 грн 76 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: