Справа № 473/3751/24
УХВАЛА

"11" липня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту мобінгу (цькування)

встановив

09 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що працює на посаді директора комунальної організації «Вознесенський міський центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» на підставі контракту від 09.04.2021 року №65. Починаючи з перших днів нею було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 , який працює інструктором з плавання, здійснюється незаконна підприємницька діяльність та порушується трудове законодавство, систематично порушується трудова дисципліна.

Починаючи з літа 2021 року мають місце численні публікації на сторінках соціальних мереж, Вайбер групах, які дискредитують її як директора, як жінку, як громадянку. Позивач зазначає , що відносно неї та працівників фізкультурно-оздоровчого корпусу відбувається справжній мобінг. Вважає, що така поведінка дискредитує її законні повноваження та роботу працівників фізкультурно-оздоровчого корпусу.

Згідно матеріалів справи, позивач подав до суду позовну заяву, яка за змістом не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, а саме:

- в супереч вимогам п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач не надав підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У порушення вищезазначених вимог, позивачем не викладені обставини на обґрунтування позовних вимог про встановлення факту мобінгу та не зазначені докази на обґрунтування вимог у цій частині, а саме.

Поняття мобінгу визначено Кодексом законів про працю України і за своєю юридичною природою лежить у площині трудових правовідносин. При цьому об`єктом мобінгу законодавець визначає саме працівника, який може бути жертвою утисків під час виконання трудових обов`язків з боку роботодавця або інших працівників. Отже, керівник не може бути об`єктом мобінгу. В той же час позивач вказує на інших працівників при цьому не конкретизує хто саме і яким чином відносно них відповідачем вчиняється мобінг.

Крім того в позовній заяві не зазначено, які саме дії (бездіяльність) відповідача сприймаються позивачем окремо як мобінг, а які як дискримінація.

Зважаючи на недоліки позовної заяви суд на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України вважає можливим залишити заяву без руху для усунення недоліків та виконання вимог ст. 177 ЦПК України. Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст.185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174 - 177, 184, 185, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту мобінгу (цькування) залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Ротар