Номер провадження: 22-ц/813/1372/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Технотор», Товариства з обмеженою відповідальністю «Одестехносервіс-М» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Мурзенко М.В. 16 березня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Департамент комунальної власності Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до комунальної власності територіальної громади м. Одеси належить окремо розташована будівля загальною площею 15,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку у територіальної громади виникло у зв`язку із розмежуванням державного майна України між загальнодержавною (республіканською) та власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року, а також відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХХІ.

В ході здійснення заходів, спрямованих на державну реєстрацію прав на вказане майно позивачем було виявлено, що технічні характеристики вказаної будівлі збігаються із відображеними в технічному паспорті на нежитлове приміщення площею 15,14 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке 23.03.2016 року було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 на підставі підроблених документів, оскільки дозвіл на проведення реконструкції вказаного приміщення останньому не надавався, а 25.04.2016 року право власності на вказаний об`єкт було зареєстровано за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у частках 1/3 та 2/3 відповідно.

Вважаючи, що вказаний об`єкт незаконно вибув із володіння територіальної громади м. Одеси як власника у зв`язку із незаконними діями вказаних осіб, Департамент комунальної власності Одеської міської ради просив витребувати на користь територіальної громади м. Одеси із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 2/3 частки нежитлового приміщення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 15,14 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 37), а із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 - 1/3 частину вказаного приміщення, а також скасувати державну реєстрацію прав власності на вказане майно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2023 року у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2021 року про забезпечення позову.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено, що спірне майно належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про витребування вказаного майна від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача.

В апеляційній скарзі представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачами, у порушення положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомості, а також не підтверджено, що нежитлове приміщення загальною площею 15,14 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлова окремо розташована будівля загальною площею 15, 6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є різними об`єктами нерухомого майна. Також відповідачами не надано жодних доказів того, що спірний об`єкт нерухомого майна було ними у передбаченому законом порядку приватизовано або придбано у приватну власність, тобто, не надано доказів виникнення права власності на спірне майно.

Сторони про розгляд справи на 03.09.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Департамент комунальної власності ОМР та Одеська міська рада про розгляд справи були сповіщені шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу.

Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5 ст. 14 ЦПК України).

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління держаної реєстрації ГТУЮ в Одеській області Васильковською Є.В. було прийнято рішення № 28913484 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 172, т. 1). З копії реєстраційної справи вбачається, що для реєстрації права власності ОСОБА_3 було подано державному реєстратору технічний паспорт на нежитлове приміщення № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 18.04.2014 р. ПП «Архмайстер» (а.с. 115-117, т. 1), декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану в інспекції ДАБК в Одеській області від 05.05.2014 року за № ОД 24 (а.с. 118-122, т. 1), довідку адресного реєстру м. Одеси від 26.05.2014 року № 359068/1 (а.с. 123, т. 1).

25.04.2016 року ОСОБА_3 було відчужено 1/3 частку вказаного приміщення на користь ОСОБА_2 , та 2/3 частини вказаного приміщення - на користь ОСОБА_1 , що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу частки нежитлового приміщення, посвідчених Пачевою І.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1042 та 1055 (а.с. 133-144, т. 1).

Право власності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16-17, т. 1).

Також з матеріалів реєстраційної справи вбачається, що за фактом зазначення в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої в інспекції ДАБК в Одеській області від 05.05.2014 року за № ОД 24 неправдивих відомостей про дозвіл на початок будівельних робіт, було зареєстровано кримінальне провадження № 0000361, та проводилось досудове розслідування, що підтверджується копією ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2018 року по справі № 521/5056/18 (а.с. 148, т. 1).

10.10.2018 року спеціалістами КП «БТІ» Одеської міської ради було складено технічний паспорт на окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 площею 15,6 кв. м. (а.с. 25-26, т. 1).

02.05.2019 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та третьою особою ТОВ «Одестехносервіс-М» було укладено договір оренди нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 15,6 кв.м для розміщення торгівельного об`єкта з продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи (а.с. 34-38, т.1), 01.07.2021 року складено акт обстеження вказаного приміщення (а.с. 39, т.1), стороною позивача надано фотофіксацію приміщення (а.с. 40-41, т.1)

Листом КП «БТІ» Одеської міської ради від 01.07.2021 року (а.с. 31, т.1) позивача було повідомлено, що будівля площею 15,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка відображена в технічному паспорті, виготовленому КП «БТІ» Одеської міської ради від 18.10.2018 року, та нежитлове приміщення загальною площею 15,14 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке відображене у технічному паспорті, виготовленому ПП «Архмайстер» від 18.04.2014 року, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 37, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , - є одним й тим самим об`єктом нерухомого майна (тотожні).

Крім того, про ідентичність технічних характеристик вказаних об`єктів зазначено в листі КП «Право» на адресу КУ «Муніципальна служба комунальної власності Одеської міської ради від 24.03.2021 року (а.с. 33, т.1).

Стосовно підстав набуття територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на спірне нежитлове приміщення колегія суддів зазначає, що на підставі Постанови КМУ від 05.11.1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХХІ був затверджений Перелік державного майна, що передано у власність Одеської обласної ради та Перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, при цьому згідно з п. 1 розділу «Житлово-комунальне господарство» додатку 2 до вказаного рішення у комунальну власність адміністративно-територіальної одиниці м. Одеси передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих Рад народних депутатів.

Також судами касаційних інстанцій вже встановлювався факт того, що весь житловий та нежитловий фонд в межах міста Одеси, за виключенням державної власності, колективної власності та особистої власності, перейшов до комунальної власності територіальної громади м. Одеси (постанова Верховного Суду України від 22.04.2019 року по справі № 522/31671/13-ц).

Однак, у даному випадку, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з копій матеріалів інвентаризаційних справ на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , вказане нежитлове приміщення - спірна окремо розташована будівля загальною площею 15,6 кв.м., було побудоване у 2014 році, що виключає його належність до комунальної власності на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області», яким до переліку майна, переданого у власність міст обласного призначення, включено житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів.

Вказана обставина також спростовує доводи позовної заяви Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про те, що спірне майно вибуло з володіння власника - територіальної громади м. Одеси не з його волі іншим шляхом, оскільки жодних доказів набуття права власності на нерухоме майно позивачем не надано.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1, 2).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності застосуванням передбачених законодавством заходів. Регулювання, наведене у Главі 29 ЦК України, передбачає, зокрема, такий спосіб захисту права власності, зокрема як витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не надано доказів, що спірне майно належить на праві власності Одеської міської раді і, відповідно, воно не могло вибути з володіння територіальної громади м. Одеси поза її волею, то вказані обставини унеможливлюють задоволення вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про витребування такого майна від осіб, які незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділи ним.

Таким чином, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, а також похідні від них вимоги - скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, є необґрунтованими і недоведеними, не підтвердженими належними доказами, у зв`язку із чим не підлягали до задоволення.

Щодо заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про застосування позовної давності за пред`явленими вимогами (а.с. 24-25, 116-118 т.2), то колегія суддів зазначає наступне.

У вказаній заяві представник відповідачів посилається на те, що структурним підрозділам Одеської міської ради з часу отримання реєстраційної справи у 2016 році було відомо про реєстрацію права власності на спірне приміщення за ОСОБА_3 , а згодом за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з огляду на отримання Юридичним департаментом Одеської міської ради реєстраційної справи, а також отримання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси про тимчасовий доступ до речей та документів 04.04.2018 року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 17 вересня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе