Справа № 496/6664/23
Провадження № 2/496/897/24
15 квітня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої - судді Портної О.П.,
секретаря - Бондаренко Л.П.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до
відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,
позивач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив,
відповідач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, -
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 26.09.2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти щомісячно в розмірі 2000,00 гривень.
2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку та отримує пенсійне забезпечення за віком у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (з липня 2022 року по листопад 2022 року - 2027,00 гривень; з грудня 2022 по вересень 2023 року - 2093,00 гривні). Водночас не перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Одеської РДА та не отримує жодного виду соціальної допомоги. Пенсійне забезпечення є єдиним джерелом його доходу та засобом для існування, однак її не вистачає щоб покрити усі витрати. Окрім того, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.06.2023 року, має повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): стан після ГПМК (гостре порушення мозкового кровообігу 10.05.2020 року) за геморагічним типом з Утворенням паренхіматозного крововилову в лівій скроневій ділянці головного мозку. Помірний парез правої руки, ГХ ІІІ ст., ст. 3, ризик 4. Гіперметропія сл.ст. Ангіопатія сітківки. Позивач має повнолітнього сина, який є відповідачем в даній справі. Вже достатній проміжок часу, відповідач жодним чином не допомагає позивачу, у тому числі матеріально. У силу своєї працездатності, відповідач має можливість допомагати позивачу, але відмовляється це робити. І інформації наявної у позивача, відповідач працевлаштований та отримує відповідну плату. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
3. Відповідач відзив на позов не надав.
ІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 року, цивільну справу № 496/6664/23, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 16)
5. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 13.10.2023 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 19-20)
7. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
8. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке він отримав 07.11.2023 року (а.с. 24), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а від представника позивача заперечень проти проведення заочного розгляду справи не надходило, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
9. Верховний Суд у Постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
10. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
11. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
12. Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.07.2021 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 24. (а.с. 13)
13. Позивач є особою пенсійного віку довічно, що підтверджується копією Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 06.10.2016 року. (а.с. 10)
17. Згідно довідки № 286, наданої Управлінням соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації 04.07.2023 року, ОСОБА_1 , не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Одеського району. (а.с. 9)
18. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 27.06.2023 року, вбачається що за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року у Приморської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області, інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня. (а.с. 5)
19. Наявність захворювання у позивача підтверджується копією випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою ОСОБА_4 , сімейним лікарем. (а.с. 4)
ІV. Оцінка Суду.
20. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
21. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.
22. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 212/1055/18-ц).
23. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
24. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
25. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
26. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.
27. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
28. Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
29. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. (Постанови Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 212/1055/18-ц, від 26.02.2020 року у справі № 233/4252/18, від 02.10.2019 року у справі № 301/1359/16-ц)
30. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідачів від сплати аліментів на утримання позивача.
31. Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є непрацездатним за віком; отримує лише грошове пенсійне забезпечення в розмірі 2093,00 гривні щомісяця; з урахуванням віку потребує лікування та обстеження, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.
32. Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має вирішальне значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі ст.ст. 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року по справі № 369/7004/17).
33. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
34. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
35. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
36. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
37. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
38. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
39. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
40. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти, враховуючи положення ст.ст. 204, 205 СК України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
41. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
42. Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 280-281, 430 ЦПК України, ст. 202, 204, 205 СК України, Суд, -
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 2000,00 гривень щомісячно і довічно.
3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
4. Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.
5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
10. Повний текст рішення складено 15 квітня 2024 року.
Суддя О.П. Портна