Справа №516/330/22
Провадження №2/516/4/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області в складі

головуючого судді Под`ячевої І.Д.,

при секретарі Прущак С.В.,

розглянувши в місті Теплодар у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування) про позбавлення матері батьківських прав та визначення місця проживання дітей з батьком та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування) про визначення місця проживання дітей з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно в позовній заяві зазначено вимогу про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ..

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано 17 листопада 2021 року. Після розлучення спільні діти подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали з матір`ю ОСОБА_2 .. Однак, влітку 2022 року позивачу стало відомо, що між ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_5 сталася бійка під час якої було завдано шкоди дітям. Згодом з`ясувалось, що такий випадок був непоодинокий та був випадок, коли відповідач залишила сина ОСОБА_3 із ОСОБА_5 в квартирі та останній спричинив побої дитині та психологічний тиск.

З того часу діти проживають з позивачем. При цьому після подій із співмешканцем ОСОБА_2 позивач звернувся до виконкому Теплодарської міської ради із заявою про визначення місця проживання дітей з батьком, за результатом розгляду заяви було прийнято рішення № 147/В-2022 від 20 грудня 2022 року, згідно якого визначено місце проживання дітей з батьком за місцем його реєстрації. Проте, відповідач із таким рішенням не згодна, що стало підставою для звернення до суду.

Щодо підстав позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав в позові зазначено, що мати не проводить з дітьми час, не маючи при цьому постійного місця роботи. Систематичний контроль за поведінкою дітей в школі, їх навчанням, станом здоров`я, успішністю чи зайнятістю в позашкільній активності не здійснюється, оскільки мати вважає лише свою рідку присутність достатньою підставою для формування у дітей фізичного, духовного і морального розвитку. Після подій пов`язаних із співмешканцем, що включали в себе побої, словесні образи, нецензурну лайку, заохочення до паління, відповідачем не було вжито жодних дій для відвернення негативних наслідків для дітей в майбутньому, не було зроблено жодних висновків, стосовно співмешканця, який становить загрозу для дітей.

06 та 28 березня 2023 року позивач та відповідач звернулись до суду із заявою про затвердження мирової угоди, однак 11 квітня 2023 року позивач та відповідач звернулись із заявами про залишення без розгляду заяви про затвердження мирової угоди.

08 травня 2023 року відповідач та її представник звернулись до суду із відзивом на позов, в якому зазначили, що позов не визнають та окремо зазначено, що після фактичного припинення шлюбних відносин взимку 2020 року діти за домовленістю із батьком дітей проживали разом з матір`ю та після розлучення у листопаді 2021 року продовжували проживати разом з нею. ОСОБА_1 є моряком та за специфікою роботи тривалий час перебуває за межами України. У січні 2022 року ОСОБА_1 черговий раз повернувся із рейсу та вияв бажання щоб діти тривалий час були з ним, чому мати не перешкоджала. ОСОБА_1 зацікавлював дітей вседозволеністю у поведінці та харчуванні, а саме купував нові гаджети, дозволяв грати в комп`ютерні ігри не за віком дітей, дозволяв їсти некорисну їжу (чіпси, сухарики), невчасно реагував на незадовільний стан здоров`я дітей. У липні 2022 року ОСОБА_1 почав погрожувати, що забере дітей у ОСОБА_2 і не пускав дітей ночувати за їх постійним місцем проживання, тобто з мамою. ОСОБА_1 не пускав дітей до ОСОБА_2 навіть й тоді коли діти просились до мами. У серпні місяці 2022 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 працювала діти знаходились як у ОСОБА_1 так і у ОСОБА_2 .. У жовтні місяці 2022 року ОСОБА_6 часто залишався у батька, так як мати проходила курси підвищення кваліфікації у своїй сфері діяльності. У листопаді місяці, у зв`язку з відключенням електропостачання діти знаходились у того з батьків у кого було електропостачання. Молодший син ОСОБА_6 з грудня 2022 року живе з батьком, з тих підстав, відповідач утримує сина біля себе та не дозволяє сину йти жити з мамою, не дає матері забрати дитину до себе, не пускає у денний час та з ночівлею, перешкоджає ОСОБА_6 у спілкуванні з мамою. ОСОБА_6 весь час проситься до мами та мріє жити з мамою. Старшого сина ОСОБА_7 батько також не пускав жити до ОСОБА_2 .. ОСОБА_7 ночував як у батька так і у мами, але з 11.02.2023 року син ОСОБА_7 , живе постійно з мамою, це сталося після чергової сварки та домашнього насильства відносно нього, яке мало місце 11.02.2023 року, за наслідком якого відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою суду.

Участь матері в житті дітей підтверджується належними та допустимими доказами.

З приводу інциденту, який стався влітку 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідач пояснює наступним, що вона подавала до відділу поліції № 4 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області заяву від 02.07.2022 року про вчинення злочину, за якою було зареєстровано кримінальне провадження № 0000167 із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

З приводу інциденту, який трапився в кінці квітня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , ОСОБА_2 пояснює, що 29.06.2022 року постановою суду адміністративна справа відносно ОСОБА_8 , за ст. 173-2 КУпАП закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки було з`ясовано, що 24 квітня 2022 року події домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_9 не відбувалось, виклик поліції відбувався з інших причин. Зазначеною причиною був факт того, що 24 квітня 2022 року ОСОБА_8 намагався проникнути до квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Матеріали адміністративної справи за матеріалами ЖЄО 5305 від 25.04.2022 року, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.04.2022 року та пояснення ОСОБА_2 не доводять вину ОСОБА_2 , а навпаки зазначений протокол та пояснення свідчить про те, що ОСОБА_2 як мати не проявила бездіяльності за фактом образ дітей, а навпаки звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Крім зазначеного, ОСОБА_1 часто зловживає спиртними напоями, чим показує поганий приклад своїм синам, що також є наслідком упущення у догляді за дітьми. Один із прикладів наслідку вживання спиртних напоїв ОСОБА_1 є те, що 17 липня 2022 року ОСОБА_1 був у нетверезому стані, діти були разом з ним, та старший син ОСОБА_7 намагався додзвонитись до батька ОСОБА_1 о 20.28 годині та о 20.53 годині, але ОСОБА_1 на вхідний дзвінок ОСОБА_7 не відповів, як наслідок син ОСОБА_7 не зміг попасти до квартири батька вимушений був ночувати у рідного брата позивача - ОСОБА_1 . Станом на момент розгляду справи син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з мамою ОСОБА_2 .. ОСОБА_7 залишив батька після чергової сварки та домашнього насилля відносно нього, яке мало місце 11.02.2023 року. Молодший син ОСОБА_6 з грудня 2022 року живе з батьком, з тих підстав, що відповідач утримує сина біля себе та не дозволяє сину йти жити з мамою, не дає мамі забрати дитину до себе, не пукає у денний час та з ночівлею, перешкоджає ОСОБА_6 у спілкуванні з мамою, але дитина весь час проситься до мами та мріє жити з мамою.

09 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 (третя особа виконавчий комітет Теплодарської міської ради в особі органу опіки та піклування) про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з матір`ю за місцем її проживання.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 та її представник зазначили, що ОСОБА_2 як мати виконує всі обов`язки щодо своїх дітей, діти до липня 2022 року проживали разом з нею. У липні 2022 року ОСОБА_1 почав погрожувати їй, що забере дітей, вчиняв активні дії щодо перешкоджання спілкування матері та дітей. Станом на день подання позову син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з мамою ОСОБА_2 .. ОСОБА_7 залишив батька ОСОБА_1 після чергової сварки та домашнього насилля відносно нього, яке мало місце 11.02.2023 року, за наслідком якого відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Молодший син ОСОБА_6 з грудня 2022 року живе з батьком, з тих підстав, що відповідач утримує сина біля себе та не дозволяє сину йти жити з мамою, не дає мамі забрати дитину до себе, не пукає у денний час та з ночівлею, перешкоджає ОСОБА_6 у спілкуванні з мамою, але дитина весь час проситься до мами та мріє жити з мамою. У бесіді ОСОБА_6 неодноразово зазначив, що готує «план побігу від батька до мами». Доказом відповідального ставлення ОСОБА_2 до своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до мами, особисті якості мами; відносини, які існують між мамою та дітьми, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку підтверджується наданими до суду письмовими доказами, а саме довідкою наданою директором Теплодарського ліцею імені О.П. Медведкова , в якому навчається ОСОБА_7 та позитивною характеристикою учня та матері наданою також директором закладу. Довідкою виданою Теплодарським ЗДО№2 «Сонечко», вихованцем кого є ОСОБА_6 та позитивною характеристикою дитини та матері, яку надано також директором дитячого садочку. Відповідно довідки виданої КНП «Теплодарська центральна міська лікарня» від 17.08.2022 дитина ОСОБА_3 на прийом приходить з мамою ОСОБА_11 , дитина ОСОБА_4 , також на прийом приходить з мамою ОСОБА_11 .

Відповідно до характеристики виданої КНП «Теплодарська центральна міська лікарня» ТМР від 17.08.2022 року № 397/01-13 ОСОБА_2 працювала в Теплодарській центральній міській лікарні в період з 03.09.2014 ро. по 02.10.2015 р. на посаді медичного реєстратора, характеризується позитивно.

ОСОБА_2 продовжує навчання та постійно проходить курси підвищення кваліфікації, що підтверджується наданими до суду сертифікатами. На цей час професійно займається масажем, тобто має постійну зайнятість та дохід. Будь-яких обмежень щодо особи не встановлено, тобто на обліку у лікаря нарколога або психіатра не стоїть, до відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та роботи, тобто відсутні будь-які підстави для не проживання дітей разом з нею, однак батько дітей постійно перешкоджає нормальному спілкуванню з дітьми.

Представником ОСОБА_1 та ОСОБА_1 письмовий відзив на зустрічний позов до суду не надано. В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та позивач зазначали, що для батька в першу чергу важлива безпека дітей, а події 2022 року свідчать проте, що мати не завжди може забезпечити таку безпеку. Батько може та хоче піклуватись про дітей, разом з цим він розуміє, що старший син хоче проживати із матір`ю і це його право, а молодший повинен проживати із ним, оскільки він забезпечує всі умови для такого проживання дитини та контролює його навчання, а також слідкує за його харчуванням. Батько не заперечує, що мати може приймати участь у вихованні дитини, однак вважає, що краще дитині проживати із батьком.

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року витребувано: з Одеського районного управління № 2 Головного управління НП в Одеській області копію відмовного матеріалу за заявою ОСОБА_1 від 27 грудня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України ОСОБА_8 ; з Відділу поліції № 4 Одеського районного управління № 1 ГУ НП в Одеській області інформацію щодо кримінального провадження № 0000167 від 03 липня 2022 року, зареєстрованого за заявою ОСОБА_2 (копії матеріалів кримінального провадження); з виконавчого комітету Теплодарської міської ради документи, які стали підставою для прийняття рішення № 147/В-2022 від 20 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 31 травня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Забезпечено позов шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного тижня місяця в період часу з 20:00 год. суботи до 20:00 год. понеділка за місцем проживання ОСОБА_2 , без присутності батька, з можливістю відвідування матері разом з малолітнім сином розважальних місць як в м. Теплодар так і за межами міста.

Ухвалою суду від 27 червня 2023 року призначено судово-психологічну експертизу, яку проведено за участю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 07 травня 2024 року зобов`язано орган опіки та піклування виконкому Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області надати до Теплодарського міського суду Одеської області висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з кожним з батьків ОСОБА_1 або ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник свій позов підтримали та просили його задовольнити, одночасно заперечували щодо задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити, при цьому заперечували щодо задоволення позову ОСОБА_1 ..

Представник органу опіки та піклування Теплодарської міської ради в судовому засіданні підтримав висновок викладений в рішення виконкому Теплодарської міської ради від 20 грудня 2022 року та висновок від 18 травня 2024 року.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, заслухавши свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

03 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, в якому народились діти ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 листопада 2021 року шлюб розірвано за рішенням суду.

Діти за взаємною згодою батьків проживали з матір`ю ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 та заяви ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради № 147/В-2022 визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з батьком ОСОБА_1 , за місцем його реєстрації, а саме АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в квартирі яка йому належить на праві власності.

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , також в квартирі яка належить їй на праві власності.

ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання та реєстрації матері.

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання батька, за вказаною адресою фактично проживає син ОСОБА_6 , батьком створені всі належні умови для проживання двох дітей.

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання матері та за вказаною адресою фактично проживає син ОСОБА_7 , матір`ю створені всі належні умови для проживання двох дітей.

ОСОБА_1 за професією є моряком, на цей час за контрактом не працює.

ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець, сфера діяльності - забезпечення комфорту (масаж, бьюти процедури).

Згідно довідки Теплодарського ліцею ім. О.М. Медведкова , ОСОБА_12 навчається, станом на 2022 рік, в 6 класі.

Згідно довідки Теплодарського закладу дошкільної освіти № 2 «Сонечко» ОСОБА_4 є вихованцем означеного закладу, станом на 2022 рік.

На час розгляду справи по суті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навчаються у Теплодарському ліцеї ім. О.М. Медведкова

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обліку у лікаря нарколога не перебувають, психіатричних протипоказань не мають.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 щодо порушення ним ч. 1 ст. 173-2 КУпАП тобто вчинення домашнього насильства щодо старшого сина ОСОБА_7 , закрито, оскільки не встановлено складу адміністративного правопорушення (т. 2 а.с. 53-55).

Відповідно до висновку № 23-5511 від 03 квітня 2024 року за результатами проведеного психологічного обстеження, встановлено, що « ОСОБА_13 з урахуванням йото вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища спроможний надавати оцінку ставленню кожного з батьків до них та виявляти прихильність до когось з батьків Дитина має прихильність до обох батьків: матері ( ОСОБА_2 ) та до батька ( ОСОБА_1

Ставлення ОСОБА_6 до батька ОСОБА_1 : Хлопчик відчуває любов до батька, демонструє дружне до нього ставлення, виявляє бажання знаходитися поруч із батьком, має прилеглість до пана ОСОБА_18 . ОСОБА_6 транслює ознаки любові та прихильності до батька, вказує на бажання спілкуватися та проводити час з паном ОСОБА_18 , жити у нього. Дитина виявляє впевненість в тому, що батько його безумовно любить, опікується ним.

Ставлення ОСОБА_6 до матері ОСОБА_2 : хлопчик проявляє ознаки любові та прихильності до пані ОСОБА_19 , прагне спілкуватися з нею, проводити спільний час. Дитина має до неї дружнє ставлення, демонструє це, виявляє бажання знаходитися поруч з матір`ю та жити у неї. Ставлення дитини до матері, яке він демонструє, його емоційні реакції підтверджують, що з боку ОСОБА_2 до нього транслюється добре ставлення, бажання сумісного проведення часу на підставі мотивів любові та прихильності ОСОБА_6 виявляє впевненість в тому, що матір його безумовно любить, піклується про нього.

ОСОБА_20 виявляє бажання проживати почергово з кожним із батьків (з батьком - ОСОБА_1 та з матір`ю - ОСОБА_2 )

Оцінка ОСОБА_4 сімейної ситуації не має залежності від впливу з боку батьків та (або) інших дорослих.

Умови виховання дитини її батьками ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), з психологічної точки зору є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини.

Наявні особливості у поведінці дитини під час її нічного сну, можуть бути як наслідком несприятливих психологічних умов, які були наявні у житті дитини у 2022 році (фізичне та психологічне насильства з боку ОСОБА_21 ) які могли вплинути на психологічне благополуччя дитини так і загальною ситуацією у родині (необхідністю обирати між батьком та матір`ю).

З урахуванням індивідуально-психологічних властивостей батька, його інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості пан ОСОБА_18 , в цілому, має необхідні для виховання дітей психологічно-педагогічні якості. Умови виховання дітей ОСОБА_1 , з психологічної точки зору, є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини (відповідно до даних, отриманих під час дослідження підекспертного). Окремі психологічні особливості у виховній концепції пана ОСОБА_18 (нестійкий стиль виховання) та організація процесу харчування дитини, потребують корекції.

З урахуванням індивідуально-психологічних властивостей ОСОБА_2 , властивостей її емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості вбачається, що у підекспертної наявні необхідні для виховання дитини психолого-педагогічні якості. Умови виховання дитини ОСОБА_2 , з психологічної точки зору, є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку ОСОБА_6 (відповідно до даних, отриманих під час дослідження підекспертної). Окремі психологічні особливості у виховній концепції пані ОСОБА_19 (виховна невпевненість) потребують корекції.» ( т. ІІ а.с.120-137).

Допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 , брат позивача, ОСОБА_22 , дружина брата, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , батьки позивача, суду пояснили, що ОСОБА_18 займається дітьми належним чином, постійно опікується їх станом та вихованням, як батько виховує хлопців за допомогою дисципліни та контролю, тоді як ОСОБА_19 не завжди ефективно контролює навчання хлопців. Всі свідки зазначили, про випадок який стався на дні народження ОСОБА_7 , старшого сина, у грудні 2022 року, коли стався конфлікт між ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та її співмешканцем ОСОБА_25 .. Під час конфлікту ОСОБА_19 поводила себе агресивно, як і її співмешканець. Також, всі свідки зазначили про інцидент, який стався у квітні 2022 року, коли ОСОБА_26 наніс поранення ОСОБА_7 та намагався придушити ОСОБА_6 та що, після цього ОСОБА_18 забрав дітей до себе. Всім відомо, що ОСОБА_19 на цей час працює та приймає участь у вихованні дітей.

Свідок ОСОБА_27 , сестра ОСОБА_2 та ОСОБА_28 , її чоловік, в судовому засіданні зазначили, що після розлучення діти проживали з ОСОБА_19 , однак у 2022 році вона почала поводити себе дивно, після того як в її житті з`явився ОСОБА_29 .. ОСОБА_19 неодноразово зверталась за допомогою до сестри, однак не пояснювала дійсні підстави звернення за допомогою. ОСОБА_27 не вважає сестру плохою матір`ю, однак вважає, що батько ОСОБА_18 справляється з дітьми краще.

Свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , вихователі ОСОБА_7 з дитячого садочку, показали, що добре знали сім`ю, коли ОСОБА_7 відвідував садочок, тобто станом на 2016 рік. ОСОБА_32 охарактеризували позитивно, як відповідальну маму, яка була в батьківському комітеті садочка. Завжди ОСОБА_7 був охайний та доглянутий. ОСОБА_19 також поводила себе чемно та доброзичливо. Батька ОСОБА_18 бачили рідка, оскільки він був в рейсах за межами країни, проте нічого поганого про нього сказати не можуть.

Свідок ОСОБА_33 , сусідка ОСОБА_1 , зазначила, що постійно бачить його разом з дітьми, однак не завжди ОСОБА_18 тверезий. Вважає, що ОСОБА_18 виховує дітей занадто строго та в деспотичних умовах, ОСОБА_19 більше приділяє уваги дітям та є достойною мамою.

1.Вимога ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей.

Основним аргументом позивача ОСОБА_1 в обґрунтування наявності підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав зазначено про події, які сталися у 2022 році.

Так, в 2022 році ОСОБА_2 проживала разом із співмешканцем ОСОБА_8 в м. Теплодар. Діти проживали разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .. 25 квітня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області із заявою по факту домашнього насильства, а саме в заяві ОСОБА_2 було зазначено, що ОСОБА_8 звільнився з місць позбавлення волі, на початку 2022 року він почав ображати ОСОБА_2 та її дітей, а саме погрожував фізичною розправою у зв`язку з чим ОСОБА_2 його вигнала з дому та він все одно намагався потрапити до місця її проживання та психологічно тиснути на неї та дітей. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 ображав дітей ОСОБА_2 , вдарив сина ОСОБА_7 , виражався нецензурною лайкою, та такі ж саме дії були ним вчиненні відносно молодшого сина ОСОБА_6 .

Відносно ОСОБА_8 було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однак, в ході розгляду було встановлено, що одночасно було складено як протокол про вчинення домашнього насильства так і відкрито кримінальне провадження за тими самими підставами, а тому провадження в адміністративній справі було закрито.

Крім того, в ході розгляду справи про адмінправопорушення було встановлено, що ОСОБА_8 був затриманий 24 квітня 2022 року під час спроби проникнути до квартири АДРЕСА_3 .

Після подій квітня 2022 року ОСОБА_2 примирилась з ОСОБА_8 та вони разом з дітьми переїхали до м. Одеси, де винаймали житло. Однак, 04 липня 2022 року ОСОБА_2 вдруге звернулась до поліції із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_8 , яке було кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України. У квітні 2023 року ОСОБА_8 помер.

В липні 2022 року ОСОБА_2 з дітьми повернулась до м. Теплодару, до постійного місця проживання, одночасно з рейсу повернувся батько дітей ОСОБА_1 та, дізнавшись про події квітня та липня та про дії ОСОБА_8 відносно його дітей забрав дітей до свого місця проживання та заборонив ОСОБА_2 відвідувати дітей.

В серпні 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до органів опіки та піклування Теплодарської міської ради із відповідними заявами про визначення місця проживання дітей.

20 грудня 2022 року, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 та заяви ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради № 147/В-2022 визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з батьком ОСОБА_1 , за місцем його реєстрації, а саме АДРЕСА_1 . В рішенні органу опіки також в обґрунтування висновку щодо визначення місця проживання дітей із батьком, були покладені події квітня та липня 2022 року із співмешканцем ОСОБА_2 . ОСОБА_8 ..

Згідно частини другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

При розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (згідно із частиною четвертою статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України).

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (частина перша статті 164 СК України).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частини друга та третя статті 171 СК України).

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону про охорону дитинства).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону про охорону дитинства).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (пункт 16 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами до 2022 року будь-яких питань щодо належного виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо своїх дітей не виникало та батько дітей жодним чином не ставив під сумнів те, що ОСОБА_2 діє завжди як в найкращих інтересах дітей та виконує всі покладені на неї, як на мати, обов`язки в повному обсязі.

ОСОБА_1 ініціював питання щодо позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав, саме у зв`язку із подіями які сталися у квітні, липні 2022 року та пов`язанні із співмешканцем ОСОБА_2 ..

Однак, як встановлено судом та також не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 також як і діти є потерпілою від протиправних дій ОСОБА_8 .. ОСОБА_2 з метою захисту себе та дітей відразу після протиправної поведінки ОСОБА_8 звернулась до поліції та зупинила спілкування із ОСОБА_8 ..

За таких даних судом не було встановлено винної поведінки ОСОБА_2 щодо невиконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, а ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами такої неналежної поведінки ОСОБА_2 відносно їх спільних дітей.

Також, судом враховано, що події які сталися на весні та влітку 2022 року не мали систематичного характеру, ОСОБА_2 як мати відразу на них відреагувала та зробила все задля захисту дітей та себе.

З урахуванням викладеного відсутні підстави для задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ..

2. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із зустрічними вимогами щодо визначення місця проживання дітей з ними.

Так, статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; 4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі протягом десяти років та виховували двох дітей ОСОБА_7 , 2010 року народження та ОСОБА_6 , 2017 року народження.

Після розлучення у 2021 році, діти за домовленістю батьків, залишились проживати із матір`ю.

Батько працював за контрактом, в морі, а тому по декілька місяців відсутній за постійним місцем проживання.

В липні 2022 року, дізнавшись про події які сталися за участю його дітей, відразу забрав їх у матері та з липня 2022 року діти проживали з ним, за місцем його реєстрації та проживання.

Як було встановлено вище, співмешканець ОСОБА_2 - ОСОБА_8 декілька разів вчинив протиправні дії щодо самої ОСОБА_2 та дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_34 .

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_2 під час вчинення таких дій, не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, навпаки про таки випадки відразу повідомила органи поліції.

З аналізу характеризуючих документів наданих сторонами до суду, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дітей, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їхніх спільних дітей в позасудовому порядку.

Так, відповідно до довідок с місця навчання дітей та з лікувальних закладів, як мати так і батько приймають участь у їх вихованні та лікуванні дітей. (т. 1, а.с. 100-106).

Кожен з батьків має самостійний дохід, ОСОБА_1 є моряком, а ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем.

Кожен з батьків має власне житло, в якому кожній дитині виділено окрему кімнату.

За таких даних кожен з батьків не має особливих переваг в питанні матеріально-технічного забезпечення проживання дітей та в питанні ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та піклування.

Під час розгляду справи, за клопотанням ОСОБА_2 було проведено судово-психологічну експертизу за результатами якої складено висновок.

Учасниками експертного дослідження були ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , тобто молодший син.

За результатами дослідження було встановлено, що кожен з батьків, як мати так і батько відіграють певну роль в житті ОСОБА_6 , тобто дитина відчуває з кожним з батьків і любов, і опіку, і елементи виховання. З кожним з батьків йому добре по-своєму, оскільки кожен з них відіграє для дитини свою роль.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , на питання, «З ким він хоче жити та з ким йому краще?», відповів « Хочу жити з обома, однією сім`єю, а якщо це не можливо хочу жити почергово з кожним із батьків».

Також, згідно експертного дослідження встановлено, що умови виховання дитини її батьками ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), з психологічної точки зору є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини.

За таких даних кожен з батьків хоче та може піклуватися про дітей, при цьому коже з батьків відіграє свою роль, а саме ОСОБА_2 проявляє себе як любляча мати, яка проявляє м`якість та намагається домовитись із дітьми, а ОСОБА_1 проявляє себе як батько, який піклується про безпеку дітей та їх фізичний стан.

Суд також заслухав думку ОСОБА_9 , якому станом на момент винесення рішення виповнилось 13 років та 9 місяців. Він зазначив, що також любить обох батьків, однак більше воліє проживати із матір`ю.

Станом на момент розгляду справи по суті, між батьками та дітьми фактично склались наступні умови проживання.

ОСОБА_7 проживає із матір`ю, чому батько не заперечує, оскільки вважає його дорослим.

ОСОБА_6 проживає як з батьком так і з матір`ю, оскільки ухвалою суду від 31 травня 2023 року було зобов`язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_36 кожного тижня місяця в період часу з 20:00 год. суботи до 20:00 год. понеділка за місцем проживання ОСОБА_2 , без присутності батька, з можливістю відвідування матері разом з малолітнім сином розважальних місць як в м. Теплодар так за межами міста.

При цьому, в судовому засіданні як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 було зазначено, що ухвалу суду кожен з них виконують без примусу та зауважень, навіть домовляються про більш тривале спілкування матері із дитиною та проведення спільного відпочинку за межами м. Теплодара протягом тижня.

З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що можливо встановити спільну опіку батьків над молодшим сином ОСОБА_6 , із почерговим проживанням дитини із кожним із батьків по два тижня, а місцем проживання старшого сина ОСОБА_7 визначити із матір`ю, оскільки вік дитини вже дозволяє самостійно вирішувати питання щодо місця проживання.

Судом зроблено такий висновок, з урахуванням позиції викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2024 року, справа № 465/6496/19.

«Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.

Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17).

При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.

Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню (частина третя статті 259 СК України).

Якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер.

При визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо.

У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).

Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.

Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.

З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.»

Так, судом крім зазначеної вище думки дітей, бажання батьків опікуватися дітьми, умов проживання батьків та їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, висновку експерта, враховано під час прийняття рішення щодо спільної опіки наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають в одному місці - м. Теплодар, проживають на одній вулиці Незалежності. Проживання молодшої дитини почергово у кожного з батьків ніяким чином не вплине на відвідування дитиною школи або інших занять, не вплине на круг друзів та не буде для дитини пов`язано із адаптацією до нових умов проживання або режиму дня.

Також, проживання з кожним з батьків дозволить не втратити зв`язок із старшим братом, який бажає проживати із матір`ю, однак не відмовляється від спілкування із братом та батьком та проведенням спільно з ними часу, оскільки батько продовжує відігравати в його житті важливу роль.

Серед іншого судом враховано, що сторони, при наявності особистого конфлікту між собою, протягом року домовлялись щодо участі кожного з батьків в житті як молодшого сина так і старшого, ставили понад усе інтереси дітей.

При цьому судом враховано, що висновок органу опіки та піклування від 18 травня 2022 року має певні суперечності, а саме в мотивувальній частині зазначено, що фактично ОСОБА_12 проживає із матір`ю, а ОСОБА_13 із батьком, будь-яких зауважень щодо такого проживання у висновку не зазначено, крім того у висновку зазначено, що обома батьками створено умови виховання які є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дітей, однак у підсумку зазначено, що доцільним є залишення місцем проживання дітей із батьком.

В судовому засіданні, кожен з батьків зазначав, що молодшій дитині буде краще проживати з одним з них, однак допускали можливе проживання із іншим з батьків, при цьому не ставились до цього питання критично.

Крім іншого судом враховано також специфіку роботи батька. ОСОБА_1 є моряком, в 2022 році повисів свою кваліфікацію та має намір реалізувати свій рівень кваліфікації, про що зазначив в судовому засіданні, тобто має намір укласти контракт та працювати за межами країни.

При цьому на питання суду про те, з ким буде проживати ОСОБА_6 , коли батько буде в рейсі, ОСОБА_1 відповів, що про дитину буде піклуватися його мати ОСОБА_23 та батько ОСОБА_24 та він за допомогою відеозв`язку .

Однак, суд зауважує, що баба та дід не є опікунами над онуками, за наявності батьків, які бажають та можуть піклуватися про своїх дітей, а тривала відсутність батька (3-4 місяця) призведе до того, що фактично дитина буде проживати із бабою та дідом, що не відповідає інтересам дитини.

Також судом не приймаються до уваги свідчення свідків допитаних в суді, оскільки свідчення родичів ОСОБА_1 більше стосувались питання відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а не їх відносин із дітьми, а свідчення вихователів старшого сина ОСОБА_7 та сусідки ОСОБА_1 відносяться до періоду спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в шлюбі та виховання дітей обома батьками.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітнього ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , в свою чергу місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому суд зазначає, що батьки мають спільно приймати рішення щодо суттєвих питань виховання і розвитку обох дітей, узгодити порядок несення витрат на утримання обох дітей.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 258-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування) про позбавлення матері батьківських прав та визначення місця проживання дітей з батьком задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування) про визначення місця проживання дітей з матір`ю -задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Двотижневий період проживання дітей з кожним з батьків починається з 15:00 год. неділі та завершується через два тижні о 15.00 год. неділі.

Перші два тижні, після набрання рішенням законної сили, ОСОБА_13 проживає з батьком ОСОБА_1 .

По завершенні двох тижнів, протягом яких дитина ( ОСОБА_6 ) проживав з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким він проживав, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину ( ОСОБА_6 ) до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування) про позбавлення матері батьківських прав та визначення місця проживання дітей з батьком та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Виконавчий комітет Теплодарської міської ради Одеської області в особі Органу опіки та піклування) про визначення місця проживання дітей з матір`ю відмовити.

Заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 31 травня 2023 року продовжують діяти до набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. Д. Под`ячева

Повний текст виготовлено та підписано 24.09.2024