Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2024 Справа №607/12420/24 Провадження №2/607/2766/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Руцької І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 06 червня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя народились діти: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спільне життя не склалося, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2024 року шлюб було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати ОСОБА_5 померла.

На сьогоднішній день неповнолітнім залишається син ОСОБА_9 , 2010 року народження.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Дитина знаходиться на утриманні позивача та допомозі бабусі.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач та його представник зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просили його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 06 червня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.04.2024 у справі № 607/2121/24 було розірвано.

В даному шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Мати дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 07.05.2024 Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району, актовий запис № 75.

Із довідки служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про проведення бесіди від 05.06.2024, зі слів позивача ОСОБА_2 , батько постійно пиячить, не цікавиться життям своїх дітей, зокрема неповнолітнім сином ОСОБА_9 , не приймає участі у його вихованні, матеріально не утримує, не цікавиться його успіхами, навчанням в ліцеї.

На підставі довідки служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про проведення бесіди з дитиною від 05.07.2024, в ході бесіди з дитиною ОСОБА_9 , встановлено, що його батько ОСОБА_3 жодного разу не цікавився його життям, здоров`ям та дозвіллям, особистими досягненнями, успіхами у навчанні, ніколи не приходив у ліцей. З батьком зараз не спілкується, оскільки той постійно пиячить, часто знаходиться у нетверезому стані. їх сім`ю утримує брат і бабуся.

Також із довідки служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради про проведення бесіди від 05.06.2024, зі слів сусідки (родички) - ОСОБА_10 , вона постійно бачить ОСОБА_3 у нетверезому стані. Дітей своїх він матеріально не утримує, зокрема сина ОСОБА_9 , все це робить бабуся і старший син ОСОБА_11 .

Згідно з актом обстеження умов проживання від 05.07.2024, ОСОБА_3 разом із дітьми та їх бабусею проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У будинку, де проживає сім`я чисто, прибрано, кімнати умебльовані, створені належні умови для виховання та розвитку неповнолітнього ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки - характеристики, наданої Настасівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради від 17.06.2024 за № 73, зауважень на поведінку з боку громадськості на гр. ОСОБА_3 в старостинський округ не поступало.

Згідно з довідкою КНП Великоберезовицької селищної ради "Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Амбулаторія загальної практики-сімейної медицини с. Настасів від 05.06.2024, гр. ОСОБА_3 не приймав участі у вихованні своїх дітей, не приводив їх на амбулаторні прийоми, профілактичні щеплення, після смерті матері дітей ОСОБА_5 , неповнолітнім ОСОБА_8 опікується його старший брат ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки КЗ Настасівський ліцей Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області від 03.06.2024 № 05-04/59, ОСОБА_3 не підтримує контактів з педагогічним колективом ліцею в якому навчається дитина, не цікавиться навчанням та успіхами сина. Всі питання щодо виховання і навчання ОСОБА_9 класний керівник узгоджував з мамою та бабусею.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, а тому, є усі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Судом з`ясовано, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не навідується до сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не сплачує аліменти та не надає матеріальної допомоги на його утримання.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради від 16.07.2024 № 286, вбачається, що у бесіді з працівниками служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради 05.07.2024 гр. ОСОБА_3 зазначив, що не виконував належним чином батьківські обов`язки щодо свого сина ОСОБА_9 , він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Відтак, захищаючи права та інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , орган опіки і піклування Великоберезовицької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що ОСОБА_3 не виконує обов`язки щодо виховання та утримання неповнолітнього сина, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підлягають до задоволення.

Крім цього, згідно частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не беруть участі в утриманні сина, матеріальної допомоги не надають, хоча є працездатними та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, можуть виконувати свої обов`язки по його утриманню.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У зв`язку з тим, що неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний йому надати матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів, підлягають до задоволення.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За вказаних обставин, оскільки відповідач є працездатного віку та ним не представлено суду жодних доказів про наявність в нього на утриманні інших дітей, чи непрацездатних дружини, батьків, а також те, що за своїм станом здоров`я він не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, вважає, що слід задовольнити позов, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 05 червня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір.

За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, слід з відповідача на користь позивача стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та 50 відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 142, 258, 259, 264, 265, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 164, 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору, сплаченого згідно квитанції до платіжної інструкції № 45421333, виданої 05.06.2024 АТ «ПУМБ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 05 червня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 04393462, місцезнаходження вул. С. Бандери, буд. 26, смт Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область.

Рішення суду складено та підписано 17 вересня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко