Справа № 279/6799/24
Провадження № 2/279/2276/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/6799/24 за позовом Товариства з обмеженоювідповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши, що 06.04.2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладено угоду № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов Договору кредиту № С-001-0 від 06.04.2018 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Відповідно до п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лініїпо поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п. 3.1 Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 7000,00 грн. (п.п.3.2 Договору кредиту 1). Згідно п.п. 3.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 7000,00 грн. строком до 06.04.2024 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua ) Як йдеться по тексту Угоди Клієнт ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний. Згідно з 3аконом України "Про споживче кредитування", реальнапроцентна ставка складає 76,7% (п. 5.11 Договору кредиту). Банк своїзобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн. в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 Договору.

19.12.2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено договір факторингу № 19/12-2023. 22.12.2023 року між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого ТОВ "ФК "Профіт Капітал" починаючи з 22.12.2023 року перейшло право вимоги за кредитним Договораи та угодами № С-001-0 від 06.04.2018 року, що укладено між AT "Ідея Банк" та ОСОБА_1 .

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідкирозрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № С-001-0 від 06.04.2018 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 18299,62 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 6973,05 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплвченими відсотками - 11326,57 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, понесені судові витрати зі сплати судового збору та за надання професійної правничої допомоги.

Справа розглянунта за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, так як відомості про суму боргу є недостовірними та позивачем не підтверджені. Крім того, позивачем безпідставно з її карткового рахунку були списані грошові кошти в розмірі 400,00 грн. комісії, хоча кредитним договом не передбачено сплата комісії за обслуговування рахунку. Також позивачем неправомірно було списано з її рахунку 962,37 грн. за договором добровільного страхування, однак договору добровільного страхування взагалі не існує, наявна тільки її заява про приєднання до договору добровільного страхування, в якій взагалі не зазначена сума страхування, на які випадки розповсюджується страхування, тобто є супутніми послугами банку. Також нею було внесено грошові кошти на погашення кредитної заборгованості в розмірі 8405,00 грн., при цьому платежі від 30.07.2019 року в сумі 355 грн. та від 29.08.2019 року в сумі 415 грн. не відображені в наданій позивачемвиписці по рахунку. У виписці по рахунку зазначено, що банк надав грошові кшти за додатковою угодою до кредитного договору, при цьому додаткова угоа в матеріалах справи відсутня. На підтвердження направлення на її адресу досудової вимоги банком надано список відправлень Укрпошти, замовником відправлень є ТОВ Дельта М. Юкрейн, яка до стягнення заборгованості немає ніякого відношення. Позивачем не надано первинних документів про те, що на кредитній картці було 7000,00 грн., а у виписці по рахунку рух коштів лише з 02.05.2018 року, де банком були надані транші по додатковій угоді, якої не має в матеріалах справи. У виписці по рахунку не вказано скільки відсотків по кредитній карті списував банк, але вбачається, що погашення відсотків не відбувалось одніє сумою, що свідчить про те, що до неї була застосована не одна процентна ставка, тобто банк одноособово на вигідних для себе умовах змінював істотні умови договору, з якими вона не була ознайомлена. Також просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, так як справа є малозначуща та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач подав відповідь на відзив зазначивши, що згідно п. 5.1 Договору кредиту Підписанням цієї Угоди Клієнт доручає Банку, а банк зобов`язується здійснити договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта на рахунок ПрАТ Страхова компанія УНІКА Життя № НОМЕР_2 в ПАТ Ідея Банк; МФО 336310; в порядку та на умовах, передбачених договором страхування № С-001-0 від 06.04.2018 р. Банк здійснює договірне списання грошових коштів згідно з уим пунктом Угоди, в тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії і для такого списання Банку не потрібне окремерозпорядження Клієнта. ОСОБА_1 перед укладанням Договору була ознайомлена у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту та з нормами Закону України «Про споживче кредитування». Після укладення договору, Відповідач виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи тіло кредиту, відсотки та комісію, що свідчить про свідоме визнання Позивачем умов договору, в тому числі його оспорюваних умов. Кредитний договір було укладено сторонами 06.04.2018 р., а (в редакції Цивільного кодексу України чинній на момент укладення договору) в статті 1054 немає застереження щодо комісій. Також у законі України «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній на час укладення договору) в абзаці 2 частини 4 статті 11 вказано, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. При укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, Відповідач засвідчив, що він погодився з його умовами у тому числі і з комісією за обслуговування кредиту та відсотковою ставкою. Надані банком виписки за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також

заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Сума витрат на професійну правничу допомогу співмірна із витратами адвоката Ушакевич М. П. на супроводження даної справи. Просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до позивача перейшли всі права кредитора за договором № С-001-0 від 06.04.2018 року.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положення ст. 610 ЦК України передбачають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 06.04.2018 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладено угоду № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, тавипускає Клієнту міжнародну- платіжну картку MasterCard.

Відповідно до п.3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лініїпо поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п. 3.1 Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 7000,00 грн. (п.п.3.2 Договору кредиту1). Згідно п.п. 3.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних.

Стосовно доводів відповідача про неправомірне списання комісії з її рахунку, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 06.11.2023 по справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Наданий позивачем договір про відкриття кредитної лінії не містить та сторона позивача не надала доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому такі умови договору є нікчемними.

Разом з тим, позивач не просить стягнути з відповідача комісію, а питання щодо визнання договору нікчемним відповідачем не порушувалось.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо того що не існує договору страхування, так як відповідно до п.5.2 договору підписанням цієї Угоди Клієнт доручає Банку, а Банк зобов`язується здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта на рахунок ПрАТ «Страхова компанія УНІКАЖитгя» № НОМЕР_2 в ПАТ "Ідея Банк"; МФО 336310; в порядку та на умовах, передбачених договором страхування № С-001-0 від 06.04.2018 р. Банк здійснює договірне списання грошових коштів згідно з цим пунктом Угоди, в тому числі, за рахунок наданого кредиту в рамках Кредитної лінії і для такого списання Банку не потрібне окреме розпорядження Клієнта.

Відповідно до заяви № С-001-0 від 06.04.2018 на приєднання до договору добровільного страхування життя №ПБ КК 1 від 03.04.2017 року, 06.04.2018 року, ОСОБА_1 ознайомленна в усній та письмовій формі та погодилась з умовами Правил страхування житгя, умовами Договору добровільного страхування яіиття №ПБ КК і від 03.04.2017 року, що затверджений Головою правлінця Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА Життя", отримала для ознайомлення та ознайомилась в усній та письмовій формі з Правилами Добровільного страхування житія Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА Життя",з ареєстрованими Державною комісією зрегулювання рингів фінансових послуг України 19.11.2.008 року, із змінами та доповненнями чинними надіну укладення Договору страхування, розмішеними за адресою; www.uni.qa.ua та засвідчила своє повне та безумовне розуміння їх змісту та свій свідомий і компетентний вибір страхової послуг. Підтвердила своє розуміння того, що ця Заява, Договір, Правила є основою правовідносин між Страховиком та нею, як Страхувальником (Застрахованою особою) і у своїй сукупності складають індивідуальний договір добровільного страхування житя. Вказана заява містить пепрелік страхових випадків.

Відповідно до п.6 Паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається до укладення договору про споживчй кредит) додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту: послуги страховика 1% від суми фактичної заборгованості на кінець розрахункового періоду, але не менше 20 грн.

Разом з тим Паспрот споживчого кредиту містить умову про те, що споживач має право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та умовах, визначених Законом України "Про споживче кредитування", з вказаними умовами договору та Паспортом споживчого кредиту відповідач була ознайомлена, про що свідчить її підпис, до звернення позивача із позовом до суду питання щодо розірвання договору не порушувала, з його умовами погоджувалась, здійснювала оплату за кредитом.

Щодо отримання досудової вимоги, доводи відповідача спростовуються поштовим списком, з якого вбачається: "Список Профік капітал 05.08 (1)". При цьому, відповідач не оспорює та не спростовує факт отримання досудової вимоги.

Відповідно до Довідкирозрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № С-001-0 від 06.04.2018 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 18299,62 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 6973,05 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплвченими відсотками - 11326,57 грн.

На позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі N 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Відповідач не заперечувала існування заборгованості за кредитним договором, лише наголошувала на тому, що із виписки вбачається, що погашення строковх процентів відбувалось однією сумою, а тому до неї була застосована не одна процентна ставка.

При цьому, відповідач не спростувала розмір заборгованості під час розгляду справи, не просила витребувати у позивача докази, не порушувала клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, а доводи відповідача неврахування банком платежів від 30.07.2019 року та від 29.08.2019 року не знайшли свого підтвердження в суді.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною третьою ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору належним чином не виконує.

Судом враховано, що позивач надав всі необхідні документи на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача заборгованості за кредитним договором, це є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, а тому позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

При цьому, судом враховано, щопПри укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Після укладення договору, ОСОБА_1 виконував його умови та покладені на неї договірні зобов`язання, сплачуючи тіло кредиту, відсотки та комісію, не оспорюючи умов договору.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано, договір про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, додаткова угода №1/1 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024 року, платіжна інструкція №918 від 05.09.2024 року.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, складення частково тотожних за змістом документів скарги, запити, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 4000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи вищевикладене заява представника скаржника про стягнення судових витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 354 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" 18299 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 62 копійки заборгованості за договором №С-001-0, станом на 19.12.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" судові витрати зі сполати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та 4000 (чотри тисячі) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», місце знаходження: 02094, м. Київ, пр.-т Ю.Гагаріна,23, а/с.57 , .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом