ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/6465/21

провадження № 22-ц/4809/895/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А.М., Дуковський О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2024 року (суддя Іванова Н.Ю.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, а саме просить суд:

- зобов`язати Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», код за , як донора інформації, спростувати та вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наданою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», код за за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, який нею не укладався;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», код за , вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наданою Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк», код за за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, який нею не укладався; стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на її користь судовий збір.

В обґрунтування позову вказала, що є споживачем банківських послуг відповідача.

19 травня 2017 року невстановленими особами були здійснені шахрайські дії щодо її рахунків, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк».

В результаті таких дій, відбулося підняття кредитного ліміту до 250 00,00 грн, оформлення кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» з подальшим «виведенням» коштів - через оплату за товар, а також інші транзакції.

12 вересня 2017 року нею поданий позов до Кіровського районного суду м. Кіровограда про визнання дій Приватбанку із списання коштів без її відома та згоди неправомірними та визнання кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка», укладеного в електронній формі між нею та банком недійсним (справа № 404/5657/17).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року по справі № 404/5657/17 її позовні вимоги задоволені частково. Дії Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» щодо списання коштів в сумі 29 193,77 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , коштів в сумі 49,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_3 , коштів в сумі 637,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_4 , коштів в якості комісії в сумі 985,12 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , щодо зарахування коштів в сумі 38 840,08 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_2 відкритих на ім`я ОСОБА_1 , щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» до 25 000 гривень, щодо оформлення кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року та надання кредиту «Миттєва розстрочка» без відома, згоди та волевиявлення ОСОБА_1 визнані неправомірними.

Визнано кредитний договір № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка», укладений в електронному виді між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та ОСОБА_1 , недійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь позивача пеню за несанкціоноване списання коштів з рахунку в розмірі 1000 грн.

Відновлено на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відкритого на ім`я позивача, комісію в сумі 971,12 гривень, відсотки в сумі 1 953,65 гривень, 1 088,47 гривень нараховані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» та перераховані кошти з карткового рахунку в сумі 24 278,00 грн, які були станом на 14 годину 19 травня 2017 року.

Відновлено кошти в сумі 14,00 грн нарахованих Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» по картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 6,00 гривень, по картковому рахунку № НОМЕР_4 в сумі 2,00 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_5 в сумі 2,00 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_3 в сумі 1,00 гривні, стягнутих в якості комісії; на основній картці «Копилка» № НОМЕР_6 , відкритих на ім`я позивача кошти в сумі 285,29 гривень.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року судове рішення по справі № 404/5657/17 у вказаній частині залишене без змін.

03 березня 2018 року Приватбанк подав позов до Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 51 362,67 грн. за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2013 року (цивільна справа № 404/1438/18).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року у задоволенні позову Приватбанк відмовлено.

Позивач наполягає, що немає будь-яких діючих та несплачених кредитів у будь яких банківських та/або кредитних установах.

06 грудня 2019 позивач вирішила взяти кредит на придбання холодильника, тому звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з запитом щодо підбору пропозицій з максимальною вірогідністю схвалення кредиту.

Згідно роздруківки інформації ТОВ УБКІ щодо ОСОБА_1 від 06 грудня 2019 року виходить, що нібито 03 березня 2015 року вона отримала кредит в Приватбанку, загальна поточна заборгованість по кредиту (договору SAMDNWFC6) складає 195 255,15 грн, поточна прострочена заборгованість складає 41 401,28 грн, термін кредиту - 03 березня 2021 рік.

19 травня 2020 року позивач знову звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з метою з`ясувати, чи була виключена неправдива інформація щодо наявності у неї кредитних зобов`язань перед Приватбанком з кредитної історії.

Отримана з сайту ТОВ УБКІ роздруківка від 19 травня 2020 знов містила інформацію щодо наявності заборгованості за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року в загальній сумі 195 255,02 грн, поточна прострочена заборгованість складає 41 401,15 грн, строк кредиту - 03 березня 2021.

Позивач звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з вимогою виключити неправдиву інформацію щодо наявності у неї непогашеного кредиту та додала відповідні судові рішення. 26 травня 2020 року їй надійшов електронний лист, в якому було зазначено, що тільки кредитор має право вносити зміни до кредитної історії, а самостійно відповідач може відкоригувати інформацію лише за судовим рішенням.

27 травня 2020 року позивач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з листом щодо виключення недостовірної інформації з кредитної історії в ТОВ «УБКІ» та припинення нарахування відсотків по кредиту на підставі судових рішень, ухвалених у справах № 404/5657/17 та № 404/1438/18. У відповіді від 05 червня 2020 року за № 20.1.0.0.0/7-200601/3584, значилося, що в резолютивній частині рішення по справі № 404/1438/18 відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за договором, а будь-яке зобов`язання припиняється виконанням, тому необхідно здійснити погашення заборгованості перед банком.

Вказує, що договір SAMDNWFC6, 4853 на отримання кредиту нею ніколи не укладався, а кредит від 03 березня 2015 року вона не отримувала.

Пояснення на позовну заяву

05 липня 2022 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшли письмові пояснення, відповідно яких вказано, що між ОСОБА_1 та банком укладено договір про надання банківських послуг № б/н від 17 жовтня 2013 року. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Натомість, у порушення норм закону та умов договору позивач зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки з боку банку.

Зазначав, що у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року по справі № 404/1438/18, відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за договором.

Відповідь позивача на пояснення відповідача

29 листопада 2023 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, відповідно яких вказано, що після вчинення шахрайських дій по її рахунках невідомими особами 19 травня 2017 року, вона заблокувала вказану картку в присутності працівників Приватбанку та поліції, відповідно, не мала можливості користуватися нею і жодних операцій не здійснювала.

Наданий відповідачем договір б/н взагалі в записах Українського БКІ не вказувався.

Даний факт додатково підтверджується тим, що записи про зобов`язання позивача у БКІ та виписці відповідач по договору б/н не співпадають.

Жодних первинних документів відповідачем надано не було, надана виписка також не містить будь-якої інформації чи посилання на первинні документи (письмові чи електронні), які стали підставою для проведення обліку відповідних операцій.

Вважає, що надані документи не містять жодної інформації про отримання нею кредитних коштів від відповідача та не можуть бути доказами наявності невиконаних нею перед банківською установою зобов`язань.

Судове рішення

Рішенням Кіровський районний суд м. Кіровограда від 04 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Суд першої інстанції виснував, що обґрунтування позивача своєї позиції попередніми рішеннями судів, які долучені нею до позову, не підтверджують факт припинення зобов`язань за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати в повному обсязі рішення Кіровського районного суду по справі №404/6465/21 від 04.03.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги, а саме: зобов`язати Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», як донора інформації, спростувати та вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , наданою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» за Кредитним договором SAMDNWFC6 від 03.03.2015 року, який нею не укладався.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , наданою Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» за Кредитним договором від 03.03.2015, який нею не укладався. Компенсувати за рахунок відповідачів понесені судові витрати.

Під час розгляду справи позивач надала суду пояснення про те, що нею не укладався з Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» кредитний договір SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року чи інший кредитний договір, а тому такий договір не існує.

Суд неодноразово пропонував відповідачу надати в матеріали справи примірник договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року чи іншого кредитного договору, наявність якого могло б спростувати твердження позивача про те, що такий договір ніколи не укладався.

Натомість, банк надав суду замість договору письмові пояснення, де підтвердив існування такого договору.

У довідці банку від 02.11.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 підписаний договір б/н від 03.03.2015, за яким видано кредитну картку. Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки договору б/н (дата договору не вказана); виписку по договору б/н (без дати) за період 01.01.1999-16.10.2023, відображено операції по картці Універсальна GOLD №175753 за період: 01.01.2017 по 07.07.2021, а не з 03.03.2015.

Будь-якого кредитного договору (чи копії кредитного договору) до довідки та роздруківки виписки, відповідачем долучено не було.

Відтак відсутній доказ існування договірних зобов`язань за вказаним кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.03.2024 року, без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою суду від 09 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

10 травня 2024 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 06 червня 2024 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

На підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду від 05 червня 2024 року № 96 здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддів Дуковського О.Л. та Письменного О.А. замінено суддями Голованем А.М. та Чельник О.І.

06 червня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 20 серпня 2024 року.

У встановленому процесуальним законом порядку сторін повідомлено про дату, час та місце призначеного на 20 серпня 2024 року засідання апеляційного суду у даній справі (а.с. 9-11 том 2).

На підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду від 19 серпня 2024 року № 173 здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддю Чельник О.І. замінено суддею Дуковським О.Л.

Позиція та участь учасників справи в суді апеляційної інстанції

Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 9-11 том 2).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні та скасуванні рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Розгляд клопотання

06 червня 2024 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявила клопотання про витребування в АТ КБ «Приватбанк» оригіналу кредитного договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року чи кредитного договору, на підставі якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» було внесено інформацію до кредитної історії позивачки.

Ухвалою апеляційного суду від 06.06.2024 року клопотання ОСОБА_1 , задоволено.

Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» оригінал кредитного договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року та кредитний договір (позивачу невідомо реквізиту іншого), на підставі якого внесено Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформацію до кредитної історії ОСОБА_1 .

Виконання ухвали суду

Ухвалу суду доставлено в електронному вигляді в Електронний кабінет відповідача АТ КБ «Приватбанк» 11 червня 2024 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.8 том 2) та отримана відповідачем засобами поштового зв`язку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11 том 2).

Вимога суду не виконана, пояснень неможливості виконання не подано ні письмово, ні в судовому засіданні. Представник банку в судовому засіданні, призначеному на 20 серпня 2024 року участі не приймав, згідно вимог ЦПК України про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.11 том 2).

Встановлені судом обставини справи

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 , стало відомо з реєстру кредитних історій, який веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», про наявність заборгованості по кредитному договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, укладеному між нею та АТ КБ «Приватбанк».

Позивач звернулась із заявою до АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначала, що інформація по договору SAMDNWFC6 внесена до УБКІ є необ`єктивною, упередженою та не підтверджується документально та нормативно. Просила очистити її кредитну історію, припинити нараховування відсотків по кредитному договору SAMDNWFC6 відповідно до вимог чинного законодавства та рішень судових органів.

На звернення позивача, банк надіслав повідомлення, відповідно якого вказав, що між позивачем та банком укладено договір про надання банківських послуг б/н від 17 жовтня 2013 року. Згідно з умовами договору вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору зобов`язанні не виконані належним чином, в наслідок чого виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки з боку банку. Вказано, що у резолютивній частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року у справі № 404/1438/18 відсутні будь які приписи щодо припинення зобов`язань за договором.

Позивач звернулась до Національного Банку України з заявою та просила сприяти у відновленні справедливості щодо виконання судових рішень Приватбанком та захисту її права, як споживача фінансових послуг; сприяти у відображені правильної та документально підтвердженої інформації в базі УБКІ.

Національний Банк України на звернення позивача надав відповідь, щодо застосування положень статті 16 Цивільного кодексу України, захист інтересів в суді.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року (справа № 404/5657/17) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнано дії Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів про списання коштів в сумі 29 193,77 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , коштів в сумі 49,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_3 , коштів в сумі 637,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_4 , коштів в якості комісії в сумі 985,12 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , щодо зарахування коштів в сумі 38 840,08 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_2 відкритих на ім`я ОСОБА_1 , щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» до 25 000 гривень, щодо оформлення кредитного договору № 7657 від 19.05.2017 року та надання кредиту «Миттєва розстрочка» без відома, згоди та волевиявлення ОСОБА_1 неправомірними.

Визнано кредитний договір № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка», укладений в електронному виді між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та ОСОБА_1 , недійсним.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірними списання коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_7 , визнання трансакцій по переказу коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_7 нікчемними, зобов`язання припинити списання коштів, відновлення коштів на рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_8 , стягнення пені скасовано і закрито провадження у справі в цій частині. Роз`яснено ОСОБА_1 , що з такими вимогами вона може звернутися з позовом в порядку господарського судочинства.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року (справа №404/1438/18) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 17 жовтня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» розміщено інформацію щодо позивача про те, що нею було отримано у АТ КБ «Приватбанк» кредитні кошти по договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року та за нею рахується заборгованість.

Позивач наполягає, що вказаний кредитний договір не укладався та кредитні кошти вона не отримувала.

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі положенням закону не відповідає.

Мотиви апеляційного суду

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Спір між сторонами виник з підстав з`ясування позивачем, що АТ КБ «Приватбанк» нараховує їй заборгованість за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03.03.2015, який нею не укладався. Така заборгованість внесена до кредитної історії ТОВ «Українське бюро кредитних історій», що перешкоджає реалізації прав позивачу.

ОСОБА_1 наполегливо стверджує, що кредитний договір не укладався і всі намагання ознайомитися з його оригіналом чи примірником, не мали позитивного результату, навіть в межах судового провадження.

Позиція АТ КБ «Приватбанк» зводиться до письмових пояснень про укладення договору і надання довідок, за наслідком внутрішнього обліку юридичної особи.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона.

Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже слід виснувати, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

Варто звернути увагу, що засади доказування у цивільному судочинстві свідчать, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач заперечує укладання Кредитного договору SAMDNWFC6 від 03.03.2015, обєктивно вона позбавлена можливості це довести самостійно, у спосіб інакший ніж витребувати документ - Кредитний договір у відповідача, що нею наполегливо здійснювалося, як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Відповідач, в предмет заперечень, має безальтернативний доказ, надати суду кредитний договір, в підтвердження укладання договору SAMDNWFC6 від 03.03.2015, що ним не здійснено не з власної ініціативи, ні за вимогою суду, клопотання позивача задоволено, кредитний договір судом витребовувався.

Представником відповідача обрана хибна позиція, прийняти до уваги попередні судові рішення між сторонами, якими не вирішувалось питання щодо кредитного договору SAMDNWFC6 від 03.03.2015 та письмові пояснення про існування кредитних зобов`язань.

В попередніх судових рішеннях йшлося про банківські договори між сторонами від 19.05.2017 року та 17.10.2013 року, спірний від 03.03.2015року.

Колегія суддів до того ж звернула увагу, що в письмовиї поясненнях представника від 5 липня 2022 року на заявлений позов у даній справі, йдеться про договір від 17.10.2013 року, яким чином це стосується спірного зобов`язання, не вказано (а.с.71-72).

В подальшому подана інформація тим же представником банку Бистровим С.А. по кредитному договору від 03.03.2015 року, а саме щодо видачі картки, встановлення кредитного ліміту, виписка по рахунку. Жодний з цих документів не містить обєктивної прив`язки до позивача, в розумінні доведення її обізнаності та участі. Є рух коштів по картці 175758 з 2017 року по 2021 рік, а спірний договір за 2015 рік. Але ОСОБА_1 не заперечує що перебувала в договірних відносинах, зазначає на підставі яких договорів, також є судові рішення, з приводу правовідносин сторін. Однак жодного обєктивного доказу відповідчем не надано про укладання кредитного договору SAMDNWFC6 від 03.03.2015, тільки інформаційні довідки банку, як зацікавленої сторонни, без будь якого об`єктивного відношення до ОСОБА_1 .

За викладеного, відповідач належними, переконливими та достатніми доказами не довів існування кредитних зобов`язань між ним та ОСОБА_1 за договором SAMDNWFC6 від 03.03.2015, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції не звернув увагу на доводи позивача про відсутність зобов`язань за договором SAMDNWFC6 від 03.03.2015, обмежився висновком про незаявлення вимог про припинення зобов`язання чи визнання недійсним договору.

При цьому в мотивувальній частині вказував про укладений договір від 17 жовтня 2013 року, а не SAMDNWFC6 від 03.03.2015.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Тому, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, відповідно здійснюється перерозподіл судових витрат.

Тому, за наслідком апеляційного перегляду підлягає стягненню з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362,00 грн.

З Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2024 року -скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» () спростувати та вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), надану до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» () за Кредитним договором SAMDNWFC6 від 03.03.2015, який не укладався ОСОБА_1 .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» () вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), надану Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» () за Кредитним договором SAMDNWFC6 від 03.03.2015, який не укладався ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 вересня 2024 року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л. Дуковський