КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 379/1647/23

номер провадження: 22-ц/824/1546/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Цуран С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 07 листопада 2023 року у складі судді Музиченко О.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), про встановлення факту смерті (загибелі),

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), про встановлення факту смерті (загибелі).

Заява мотивована тим, що у лютому 2023 року від представників ІНФОРМАЦІЯ_1 їй стало відомо про загибель її сина ОСОБА_2 , 1978 року народження. З отриманого в подальшому сповіщення №3/201 від 20 лютого 2023 року вона довідалася, що її син ОСОБА_2 , 1978 року народження, старший сапер інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , який 27 лютого 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 15 лютого 2023 року в районі населеного пункту Берхівка Донецької області під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. Це пов`язано з тим, що тіло її загиблого сина залишилося на окупованій території.

Вказувала, що за фактом зникнення безвісти її сина ОСОБА_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №19 від 15 березня 2023 року, було призначене службове розслідування. Згідно з матеріалами службового розслідування, відібраних пояснень очевидців даних подій (військовослужбовців), відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , особовий склад військової частини з 12 лютого 2023 року виконував завдання на території Бахмутського району Донецької області. 15 лютого 2023 року згідно бойового завдання група у складі військовослужбовців інженерно-саперного взводу капітана ОСОБА_3 , сержанта ОСОБА_4 старших солдатів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та визначеною групою військовослужбовців 2 стрілецької роти під командуванням лейтенанта ОСОБА_6 виїхали до населеного пункту Ягідне Бахмутського району Донецької області, де в подальшому в пішому порядку повинні були підійти до населеного пункту Підгороднє Бахмутського району Донецької області. Рухаючись колоною із 4-х автомобілів та військовослужбовців близько 15 чоловік, що перебували у засобах індивідуального захисту (бронежилети та каски), під`їхали на визначене місце висадки. Після того, як особовий склад інженерно-саперного взводу та військовослужбовці 2 роти повиходили з машин, по ним з будинку відкрили вогонь зі стрілецької зброї. Старший солдат ОСОБА_2 відстрілювався, ховаючись за машиною. Через декілька хвилин бою військовослужбовці почули крик, а потім хрип старшого солдата ОСОБА_2 . Буквально через хвилину хрип стих та ОСОБА_2 втратив свідомість. Відстрілюючись, сержант ОСОБА_4 зі старшим солдатом ОСОБА_7 намагалися підповзти до ОСОБА_2 , але противник почав застосовувати по ним гранати. В цей момент поранення отримав також і сержант ОСОБА_4 . Після того, як військовослужбовці 2 роти завантажили поранених у автомобіль та виїхали на евакуацію до медичного батальйону, розташованому у селі Дубово-Василівка Бахмутського району Донецької області, біля розстріляних автомобілів залишилися капітан ОСОБА_3 , сержант ОСОБА_4 , старші солдати ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та військовослужбовці 2 роти, які ухвалили рішення евакуюватись пішим ходом. Підповзши до ОСОБА_2 , спочатку ОСОБА_5 , потім ОСОБА_3 , а наприкінці ОСОБА_4 намагалися виміряти чи є пульс у ОСОБА_8 , але той ознак життя не подавав. Вищевказані військовослужбовці, розуміючи загрозу загинути або бути пораненими під мінометним обстрілом, не маючи можливості евакуювати тіло загиблого ОСОБА_2 за наявності поранених, які потребували евакуації, прийняли рішення залишити тіло ОСОБА_2 та евакуюватись самостійно. Тіло ОСОБА_2 залишилося біля розстріляного «Нива Шевроле». Пошуки та евакуація тіла старшого солдата ОСОБА_2 не здійснювалися у зв`язку з тим, що місце його зникнення було зайняте ворогом. З метою засвідчення факту зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 (за особливих обставин 15 лютого 2023 року) було складено акт службового розслідування від 14 березня 2023 року.

Вказувала, що загибель її сина сталася під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. Смертельне поранення військовослужбовцем отримано під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримуванні збройної агресії з боку збройних сил РФ на території Донецької області. У зв`язку з активними бойовими діями, які продовжуються і на даний час, тіло її сина з місця події евакуйовано не було, до медичного закладу не направлялось.

Зазначала, що на її звернення до Таращанського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області щодо видачі їй, як матері, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , їй було відмовлено та рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Тараща, Київської області, Україна, громадянина України, старшого сапера інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Берхівка Донецької області, під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинами справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Вказує, що вона подала до суду всі докази, які свідчать про факт смерті її сина як військовослужбовця. Проте суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про відсутність доказів на підтвердження загибелі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 в населеному пункті Берхівка Донецької області під час виконання бойового завдання.

Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Вказує, що визнає заяву в повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Якименка О.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 19 квітня 1978 року.

З копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2 від 27 лютого 2022 року встановлено, що солдата ОСОБА_2 , 1978 року народження, призваного ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано з 27 лютого 2022 року до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 27 лютого 2022 року приступив до виконання обов`язків за посадою сапера інженерно-саперного відділення ВОС-НОМЕР_5 (а.с.27).

Згідно з копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №42 від 11 лютого 2023 року, старшого солдата ОСОБА_2 , старшого сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , з 11 лютого 2023 року відповідно до Бойового розпорядження угруповування сил і засобів оборони міста Київ №1/485т/сд від 07 лютого 2023 року включено до складу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСУВ « ОСОБА_10 », які залучаються до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України на території Донецької області.

20 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_7 сповістили ОСОБА_11 про те, що її чоловік - старший солдат ОСОБА_2 , 1978 року народження, мужньо виконувавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 15 лютого 2023 року в районі населеного пункту Берхівка Донецької області (повідомлення з в/ч НОМЕР_1 №5 від 15 лютого 2023 року), що вбачається з відповідного сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти від 20 лютого 2023 року №3/20.

Відомості за заявою ОСОБА_11 про зникнення безвісти 15 лютого 2023 року під час виконання бойового завдання в населеному пункту Берхівка Донецької області військовослужбовця підрозділу в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2023 року за №0001042.

Відповідно до наявної у справі копії акту службового розслідування в/ч НОМЕР_6 МОУ від 14 березня 2023 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно бойового завдання, група у складі військовослужбовців інженерно-саперного взводу капітана ОСОБА_3 , сержанта ОСОБА_4 , старшого солдата ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_5 та визначеною групою військовослужбовців 2 стрілецької роти під командуванням лейтенанта ОСОБА_6 виїхали до села Ягідне Бахмутського району Донецької області, де в подальшому вони в пішому порядку повинні були підійти до села Підгородне Бахмутського району Донецької області. Рухаючись колоною із 4-х автомобілів та особовим складом військовослужбовців у кількості близько 15 чоловік, що перебували у засобах індивідуального захисту (бронежилети та каски), під`їхали до визначеного місця висадки. Лейтенант ОСОБА_6 рухався в першому автомобілі, тому заїхав у двір окремо розташованого приватного будинку між селом Парасковіївка та селом Ягідне. Решта транспортних засобів і, зокрема «Нива Шевроле», військовий номер НОМЕР_4 , в якій перебували військовослужбовці інженерно-саперного взводу, яка рухалась останньою, зупинились біля двору. Після того, як особовий склад інженерно-саперного взводу та група військовослужбовців 2 стрілецької роти вийшли з автомобілів, по ним із будинку відкрили вогонь зі стрілецької зброї. Майже одразу почувся крик із середини двору ОСОБА_6 , що той поранений. Решта військовослужбовців зайняли оборону та відбивали атаку противника. Старший солдат ОСОБА_2 відстрілювався, ховаючись за машиною. Після 5-7 хвилин бою ОСОБА_2 було поранено в стопу, але наблизитись та надати допомогу останньому ніхто не міг, у зв`язку зі щільним вогнем противника. Приблизно через 15 хвилин бою частина військовослужбовців, відстрілюючись, витягла з двору пораненого ОСОБА_6 та інших поранених. Військовослужбовці інженерно-саперного взводу продовжували вести вогонь по противнику з місця, де стояли автомобілі. В цей же час по ним та решті військовослужбовців, які намагалися завантажити поранених у автомобіль, який змогли завести, почав прицільно працювати міномет та противник відкрив вогонь із стрілецької зброї з тилу (лісосмуга перед воротами двору). Через декілька хвилин бою військовослужбовці почули крик, а потім хрип ОСОБА_2 . За хвилину хрип стих та ОСОБА_2 втратив свідомість. Відстрілюючись, сержант ОСОБА_4 зі старшим солдатом ОСОБА_5 намагалися наблизитись до ОСОБА_2 , але противник по ним почав застосовувати гранати, в результаті чого поранення отримав також ОСОБА_4 . Після того, як військовослужбовці 2 роти завантажили поранених у автомобіль та виїхали на евакуацію до медичного пункту батальйону, розташованому у селі Дубово-Василівка Бахмутського району Донецької області, біля розстріляних автомобілів залишилися ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та військовослужбовці 2 роти, які ухвалили рішення евакуйовуватись пішим ходом. Спочатку ОСОБА_5 , потім ОСОБА_3 , а за ним ОСОБА_4 наблизились (підповзли) до ОСОБА_2 , щоб перевірити йому пульс, але останній не подавав ознак життя. Розуміючи, що є реальна загроза усім загинути під прицільним мінометним обстрілом, евакуювати без автомобіля тіло ОСОБА_2 за наявності поранених, які потребували евакуації, не було можливості. Тіло ОСОБА_2 залишилося біля розстріляного автомобіля «Нива Шевроле». Групою з 4-х чоловік військовослужбовці почали піший рух в напрямку командно-спостережного пункту батальйону дорогою, якою туди приїхали, по дорозі зустрівши інших військовослужбовців 2 стрілецької роти, а саме, важкопораненого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який намагався його вивести з поля бою. 15 лютого 2023 року евакуювати тіло ОСОБА_2 не виявилося можливим, у зв`язку з тим, що ділянка місцевості, де відбулося бойове зіткнення, тобто місце його зникнення, було зайняте ворогом. Здійснена наступного дня аеророзвідка вказаної ділянки місцевості не виявила тіла ОСОБА_2 . Місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_2 на даний час невідоме. Запропоновано військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації старшого сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 вважати особою, зниклою безвісти за особливих обставин з 15 лютого 2023 року.

15 березня 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №19 «Про результати проведення службового розслідування щодо зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 під час обстрілу ІНФОРМАЦІЯ_3» військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації старшого сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 вважати особою, зниклою безвісти за особливих обставин з 15 лютого 2023 року.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу на підтвердження загибелі її сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 в населеному пункті Берхівка Донецької області під час виконання бойового завдання. Натомість, з наявних у справі та досліджених судом доказів вбачається не загибель, а зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовця підрозділу військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в населеному пункті Берхівка Донецької області. За таких обставин у суду немає підстав для задоволення цієї заяви і встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в населеному пункті Берхівка Донецької області.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходи з такого.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас, п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, деталізує положення ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п.9 ч.1 ст.315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст.317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (ст.305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті, ОСОБА_1 вказувала, що у лютому 2023 року від представників ІНФОРМАЦІЯ_1 їй стало відомо про загибель її сина ОСОБА_2 , 1978 року народження. З отриманого в подальшому сповіщення №3/201 від 20 лютого 2023 року вона довідалася, що її син ОСОБА_2 , 1978 року народження, старший сапер інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , який 27 лютого 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 15 лютого 2023 року в районі населеного пункту Берхівка Донецької області під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. Це пов`язано з тим, що тіло її загиблого сина залишилося на окупованій території. На її звернення до Таращанського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області щодо видачі їй, як матері, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , їй було відмовлено та рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку.

Пунктом 8 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (ч.1-2 ст.318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому, слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі №591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто, доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що вона фактично просить суд встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 (військовослужбовця) у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання.

Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її син ОСОБА_2 загинув під час бойових дій, що підтверджується актом службового розслідування від 14 березня 2023 року та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №19 від 15 березня 2023 року «Про результати службового розслідування щодо зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 під час обстрілу ІНФОРМАЦІЯ_3».

Таращанський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області відмовив їй в реєстрації смерті сина та вказав на те, що зареєструвати смерть та видати свідоцтво на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Берхівка Донецької області, на підставі сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісті від 20 лютого 2023 року №3/201 та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 березня 2023 року №19 не можливо та рекомендовано звернутися до суду.

У наданих документах вказано, що ОСОБА_2 необхідно вважати безвісті зниклим.

Установивши, що вказані вище докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 15 лютого 2023 року, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в населеному пункті Берхівка Донецької області.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч.4 ст.46 ЦК України).

Відповідно до змісту ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень ст.ст.43, 46 ЦК України, ст.ст. 305, 306 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч.2 ст.46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини, які вказують на наявність у заявника вірогідного припущення про смерть ОСОБА_2 - 15 лютого 2023 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_2 померлим на підставі ч.2 ст.46 ЦК України.

Доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: