Провадження № 2/643/1175/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Осадчого О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ткачова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання права власності на майно.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , з урахуванням зміни (доповнення) предмету позову, полягають в наступному:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на майно - 16/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; опис об`єкта: житловий будинок літ. «А-1» та літ. «В-1» з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 158.7 кв.м., житлова площа - 110.1 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», житловою площею - 68,9 кв.м., загальною площею - 101.8 кв.м., житловий будинок з прибудовами літ. «В-1», житловою площею - 41,2 кв.м., загальною площею - 56,9 кв.м.; надвірні будівлі: льохи літ. «З», «М», сараї літ. «Г», «Н», «О», вбиральня літ. «К», гараж з оглядовою ямою літ. «Р», душ літ. «У», навіс літ. «Ф», огорожа №2-5, 9-11, зливна яма №6-8, вимощення І.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 1978 році ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу, придбав 27/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . У 1986 році ОСОБА_1 збудував присторойку до житлового будинку «В-1» з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яку рішенням Московської районної ради народних депутатів №315/14 від 05.12.1986 прийнято в експлуатацію з наступною реєстрацією на ім`я позивача.

Рішенням Московського районного народного суду від 20.11.1987 встановлено, що ОСОБА_1 , збудував присторойку «В-1», яка була узаконена рішенням Московської районної ради 06.12.1986 внаслідок чого змінились частки співвласників. Суд позов задовольнив перерозподіливши ідальні частки у домоволодінні, визнавши, зокрема за ОСОБА_1 23/100 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому 16/100 частин домоволодіння залишено відкритими.

Департаментом реєстрації Харківської міської ради 10.11.2023 зареєстровано право власності ОСОБА_1 , на 23/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

На даний час співвласниками вказаного домомолодіння є позивач - 23/100 часток будинку та відповідач ОСОБА_2 - 61/100 часток (яка складається з 39/100 + 22/100 часток будинку), а 16/100 частин домоволодіння залишаються відкритими.

Позивач не оформив право власності на 16/100 частин домоволодіння, оскільки до суду він не звертався та у нього відсутній правовстановлюючий документ на підставі якого він може зареєструвати за собою право власності на вказане майно.

Посилаючись на вищезазначені обставини, а також на положення ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.316, 317, 321, 392 ЦК України, позивач зазначає, що змушений звернутись до суду з даним позовом з метою подальшої реєстрації права власності за собою на 16/10 частин вказаного домоволодіння.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Встановлено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, письмових пояснень.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2024 року задоволено заяву представника позивача про зміну (доповнення) предмету позову, витребування та доручення доказів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2024 року задоволено заяву представника позивача про зміну (доповнення) предмету позову, витребування та доручення доказів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились. У справі міститься заява представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву у якій проти задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи надав до суду письмові пояснення у яких просив прийняти рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального законодавства. Зазначено, зокрема, що всупереч норм чинного законодавства позивачем не надано документ, який підтверджує право власності на 16/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

За Договором купівлі - продажу від 18 липня 1978 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останній придбав 27/10 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 збудував пристройку до житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яку рішенням Московської районної ради народних депутатів №315/14 від 05.12.1986 прийнято в експлуатацію, а саме самовільно прибудовані приміщення (1,4-5) у будинку АДРЕСА_2 , з наступною реєстрацією на ім`я ОСОБА_1 .

У зв`язку з побудовою ОСОБА_1 присторойки було перерозподілено частки співвласників.

У витребуваних судом метеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 міститься розрахунок будинку, згідно з яким спеціалістом БТІ було пропорційно зменшено частки співвласників вказаного домоволодіння та розраховано, що побудована ОСОБА_1 присторойка «В-1» становить 16/100 часток домоволодіння.

Так, у матеріалах інвентаризаційної справи міститься розрахунок домоволодіння Народному суду Московського району міста Харкова, згідно з яким «На Ваше замовлення №3612 Харківське міське бюро технічної інвентаризації повідомляє, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на ім`я: ОСОБА_1 - 27/100 часток домоволодіння, згідно з договором купівлі-продажу від 18.07.1978; ОСОБА_3 - 40/100 частин домоволодіння, згідно з договором дарування від 18.05.1979; ОСОБА_5 - 6/100 частин домоволодіння згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 03.10.1986; ОСОБА_6 - 27/200 частин домоволодіння згідно з свідоцтвом ЖЕО Московського району від 13.11.1986; ОСОБА_7 - 27/200 частин домоволодіння згідно з свідоцтвом ЖЕО Московського району від 13.11.1986.

Присторойка «В1» тамбур в1 оцінена у суму 2258 руб., що складає 16/100 частин домоволодіння.

Згідно проведених пристройок ідеальні частки змінюються і будуть складати: ОСОБА_1 - 23/100 часток домоволодіння, замість 27/100 часток; ОСОБА_3 - 34/100 частин домоволодіння, замість 40/100 частин; ОСОБА_5 5/100 частин домоволодіння замість 6/100 частин; ОСОБА_6 11/100 частин домоволодіння, замість 27/200 частин; ОСОБА_7 11/100 частин домоволодіння, замість 27/200 частин».

Отже, Харківським міським бюро технічної інвентаризації було розраховано на замовлення суду, що побудована ОСОБА_1 присторойка «В-1» становить 16/100 часток у спірному домоволодінні, вказана 16/100 частка розрахована шляхом пропорційного зменшення часток співвласників будинку.

Рішенням Московського районного народного суду від 20.11.1987 встановлено, що «У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 збудував пристройку«В-1» і вона була узаконена рішенням Московської районної ради 06.12.1986 року змінились частки співвласників і позивачі простять суд перерозподілити будинок». Суд установив, що згідно з довідкою БТІ від 09.06.1987 року змінюються частки співвласників і буде належати ОСОБА_1 23/100 часток домоволодіння, замість 27/100 часток; ОСОБА_3 34/100 частин домоволодіння, замість 40/100 частин; ОСОБА_5 5/100 частин домоволодіння замість 6/100 частин; ОСОБА_6 11/100 частин домоволодіння, замість 27/200 частин; ОСОБА_7 11/100 частин домоволодіння, замість 27/200 частин». Пристройка В-1 складає 16/100 частин домоволодіння, оцінка в сумі 2258 руб. Суд вирішив позов задовольнити та перерозподілити ідеальні частки у домоволодінні відповідно до вищезазначених доль співвласників згідно з довідкою БТІ від 09.06.1987, при цьому 16/100 частин домоволодіння залишено відкритими.

Отже, рішенням Московського районного народного суду від 20.11.1987 встановлено, що саме позивач ОСОБА_1 збудував пристройку «В-1», яка була узаконена рішенням Московської районної ради 06.12.1986, однак вказаним рішенням суду 16/100 частин домоволодіння залишено відкритими.

Департаментом реєстрації Харківської міської ради 10.11.2023 зареєстровано право власності ОСОБА_1 тільки на 23/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (опис об`єкта: житловий будинок літ. «А-1» та літ. «В-1» з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 158.7 кв.м., житлова площа - 110.1 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», житловою площею - 68,9 кв.м., загальною площею - 101.8 кв.м., житловий будинок з прибудовами літ. «В-1», житловою площею - 41,2 кв.м., загальною площею - 56,9 кв.м.; надвірні будівлі: льохи літ. «З», «М», сараї літ. «Г», «Н», «О», вбиральня літ. «К», гараж з оглядовою ямою літ. «Р», душ літ. «У», навіс літ. «Ф», огорожа №2-5, 9-11, зливна яма №6-8, вимощення І), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 01.12.2023.

У відповідь на звернення позивача щодо причин нереєстрації за ним права власності на 16/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 листом від 29.02.2024 повідомив, що на запит державного реєстратора КП «БТІ» надало інформацію про те, що за ОСОБА_1 зареєстровано 27/100 часток домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.07.1978. Станом на 31.12.2012 не зареєстровано після перерозподілу ідеальних часток згідно з рішенням народного суду Московського району м.Харкова від 20.11.1987, справа 2-3572 за ОСОБА_1 23/100 частки, 16/100 залишились відкритими. Таким чином, за результатами розгляду заяви за ОСОБА_1 проведено реєстрацію на 23/100 частки домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.07.1978 та рішення суду народного суду Московського району м.Харкова від 20.11.1987, справа 2-3572. Право власності на 16/100 домоволодіння не зареєстровано у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують виникнення права власності. Проінформовано заявника, що з 25.11.2021 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проводиться за наявності відомостей про технічну інвентеризацію такого об`єкта, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, згідно з п.58 порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також роз`яснено, що державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N?475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенці», закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується. розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст.15 ЦК України).

Згідно із ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майнном (ст.391 ЦК України).

Власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Тобто передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Згідно постанови Верховного Суду України від 13.04.2016 по справі №6-2981цс15, відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов?язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громалянина судом (стаття 55), Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов`язання вчинити певні дії, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що у 1986 році ОСОБА_1 збудував присторойку до житлового будинку «В-1» з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яку 05.12.1986 рішенням Московської районної ради народних депутатів №315/14 було прийнято в експлуатацію з наступною реєстрацією на ім`я ОСОБА_1 , однак у подальшому він не зареєстрував згідно з чинним на той час законодавством в органах БТІ за собою право власності на прибудовані приміщення, у зв`язку з чим Департамент реєстрації Харківської міської ради не зареєстрував за ОСОБА_1 право власності на 16/100 часток вказаного домоволодіння.

Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач проти задоволення позову не заперечує, таким чином визнає позовні вимоги ОСОБА_1 .

Судовим розглядом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем доведено виникнення його права власності на відповідну частину об`єкту не рухомого майна, що складає 16/100 домоволодіння у вигляді прибудови за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, позивач позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном, що порушує його право власності, у зв`язку з чим, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15, 16, 316, 317, 319, 328, 392 Цивільного кодексу України, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно - 16/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; опис об`єкта: житловий будинок літ. «А-1» та літ. «В-1» з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 158.7 кв.м., житлова площа - 110.1 кв.м.; житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», житловою площею - 68,9 кв.м., загальною площею - 101.8 кв.м., житловий будинок з прибудовами літ. «В-1», житловою площею - 41,2 кв.м., загальною площею - 56,9 кв.м.; надвірні будівлі: льохи літ. «З», «М», сараї літ. «Г», «Н», «О», вбиральня літ. «К», гараж з оглядовою ямою літ. «Р», душ літ. «У», навіс літ. «Ф», огорожа №2-5, 9-11, зливна яма №6-8, вимощення І.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, , місцезнаходження: 61003, Україна, Харківська обл., м. Харків, Павлівський Майдан, будинок, 4.

Повний текст судового рішення виготовлено 05.07.2024.

Суддя: О.В. Осадчий