РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Зосименко О.М.,

з участю секретаря с/з Стелюти М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, три відсотки річних,

установив:

Позивач звернувся до суд із вказаним позовом в якому просить стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на свою користь з врахуванням останьої заяви про збільшення позовних вимог від 28.02.2024р.: страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі у розмірі 60 000 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 49 639,50 грн., три відсотки річних у розмірі 3 455,89 грн., інфляційні втрати у розмірі 12 274,29 грн., та судові витрати, в тому числі 15000грн. на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказує, що 21.10. 2020 року близько 05.45 год., в м. Житомирі по вул.. Покровській поблизу буд. 189, водій транспортного засобу Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись в напрямку центру міста, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка загинула на місці ДТП. Відкрито кримінальне провадження № 0003770 за ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС».

19.01.2022 року відповідачу надіслано заяву про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 60 000 грн. 24.01. 2022 року відповідач листом повідомив, що розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком відповідного рішення щодо результів розгляду кримінального провадження. Відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду є незаконною. Також позивач зазначив, що є всі законні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України для позивача, три відсотки річних та інфляційні втрат.

У відзиві на позов, ПАТ «Страхова група «ТАС» заперечила щодо позовних вимог, вказавши, що позовні вимоги є необгрунтованими та передчасними, оскільки строк для прийняття страховиком рішення щодо сплати страхового відшкодування припиняється до дати набрання рішенням в такій справі/провадженні законної сили та повідомлення про даний факт Страховика. Також зазначила, що вина особи поки-що не доведена, оскільки відсутня постанова про закриття кримінального провадженняння, чи вирок суду, що унеможливлює визнати даний випадок страховим та сплатити страхове відшкодування.

В останнє судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Представником відповідача направлено відзив, в тому числі на заяву про збільшення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.10. 2020 року близько 05.45 год., в м. Житомирі по вул.. Покровській поблизу буд. 189, водій транспортного засобу Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись в напрямку центру міста, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка загинула на місці ДТП.

Відповідальність водія транспортного засобу Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована згідно полісу № НОМЕР_2 у ПАТ «Страхова група «ТАС».

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 21.10.2020р. зареєстровано кримінальне провадження №0003770 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з листа Житомирської обласної прокуратури від 21.09.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадження №0003770 триває. Рішення у даному кримінальному проваджені (у формі вироку, ухвали суду чи постанови слідчого про закриття кримінального провадження) не прийнято. Доказів протилежного суду не надано.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.10.2020р. серії НОМЕР_3 . ОСОБА_3 є матір`ю позивача у справі - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

19.01.2022 р. ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» яке на той час було уповноваженим представником ОСОБА_1 , звернулося до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування.

24.01.2022 року ПАТ «Страхова група «ТАС» листом повідомило, що призупиняє розгляд справи на підставі статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до винесення вироку. При наданні вироку у кримінальній справі, який набрав законної сили, розгляд справи страховиком буде відновлено, одночасно просили надіслати відомості про склад сім`ї. (а.с.18)

14.02.2022 на адресу відповідача була надіслана заява її виплату страхового відшкодування з заявою про склад сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, вичерпний перелік випадків, коли не настає цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки - це якщо шкода була завдана внаслідок непереборної сили або мав місце умисел потерпілого.

Матеріали судової справи не містять жодних доказів про наявність у діях ОСОБА_3 того чи іншого.

Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03.12.2014, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Враховуючи наведене, фактична відмова ПАТ «Страхова група «ТАС» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування.

Правову позицію про те, що відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та невиплата страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження порушує право позивача на отримання страхового відшкодування, з огляду на те, що обов язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, а тому вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування, викладено у постановах Верховного Суду від 21.04.2022 р. у справі ява № 447/2222/20, від 15.08.2023 року у справі №513/730/21.

Разом з тим, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ч.3 ст.27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Розмір мінімальної заробітної плати з 1.09.2020р. становить 5000грн.

Відтак розмір моральної шкоди становить 60000 грн. (5000х12).

Щодо вимоги позивача про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, ч.2 ст.625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно із ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За ч. 1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

У справі, яка розглядається, листом від 24.01.2022 року ПАТ «Страхова група «ТАС» повідомило, про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування до дати набрання рішенням у такій справі/провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено п.36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на дату ухвалення рішення у цій справі відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні, питання про виплату позивачу страхового відшкодування вирішується даним рішенням.

Таким чином, в частині вимог щодо стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі, три відсотка річних, інфляційних витрат слід відмовити, з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду з позовом між ним та ПАТ «Страхова група «ТАС» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Наведене узгоджується із висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2022 №447/2222/20, 15.08.2023 року у справі №513/730/21.

При зверненні до суду із даним позовом позивач не сплачував судовий збір, так як відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про відшкодування шкоди заподіяної зокрема ушкодженням здоров`я.

При зверненні до суду із даним позовом підлягав до сплати судовий збір в розмірі 2147,20 гривень. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд стягує судовий збір з ПАТ «Страхова група «ТАС» в дохід держави у сумі 1073 грн гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 65, ).

Суддя О.М. Зосименко