ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3300/24 Справа № 210/7629/21 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Бортник В.А.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року, ухваленого суддею Сільченком В.Є. в м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 27 грудня 2023 року,

УСТАНОВИВ

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення 1/2 частини вартості відчуженого рухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.08.1993 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.01.2019 року, яке набрало законної сили 12.02.2019 року, шлюб між сторонами розірваний.

Під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти була придбана однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Титульним володільцем якого визначено відповідача ОСОБА_2 .

Також, під час перебування у шлюбі позивач з відповідачем за спільні сімейні кошти придбали транспортний засіб - легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, чорного кольору, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , титульним володільцем якого визначено відповідача.

Крім того, під час перебування у шлюбі 01.08.2007 року сторони за спільні кошти придбали мисливську гладкоствольну рушницю Вепрь-12, К-12, № НОМЕР_3 , яка зареєстрована на відповідача.

З листа сектору контролю за обігом зброї Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №45/5-М-20аз від 20.12.2021 року, вказана рушниця була переоформлена 18.09.2017 року відповідачем на третю особу на підставі його заяви, без позивача та її письмової згоди.

Тому, просила суд визнати однокімнатну квартиру загальною площею 31,7 кв. м., жилою площею 16,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснити поділ даної квартири шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 31,7 кв. м., жилою площею 16,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 ; визнати транспортний засіб - легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, чорного кольору, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснити поділ даного автомобіля шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу - легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, чорного кольору, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості відчуженої мисливської гладкоствольної рушниці Вепрь-12, К-12, № НОМЕР_3 в сумі 17307 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

29.05.2023 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої позивач просила суд визнати однокімнатну квартиру загальною площею 31,7 кв. м., жилою площею 16,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснити поділ даної квартири шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 31,7 кв. м., жилою площею 16,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості відчуженого транспортного засобу - легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, чорного кольору, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 в сумі 185 035 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості відчуженої мисливської гладкоствольної рушниці Вепрь-12, К-12, № НОМЕР_3 в сумі 17 307 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2372, 12 грн. та витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 2500 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області віл 27 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення 1/2 частини вартості відчуженого рухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволені частково.

Визнано однокімнатну квартиру загальною площею 31,7 кв. м., жилою площею 16,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здійснено поділ даної квартири шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 31,7 кв. м., жилою площею 16,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 частину вартості відчуженого транспортного засобу - легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, чорного кольору, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 в сумі 154 537,15 (сто п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять сім гривень п`ятнадцять копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі 1894,07 (одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири гривні сім копійок) та витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот гривень).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить рішення суду в частині поділу автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, чорного кольору, 2008 року випуску, д/з НОМЕР_1 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки остаточної вартості спірного автомобіля у розмірі 78 864,31 грн.

Відповідач наголошує на тому, що у лютому 2022 року спірний автомобіль був наданий відповідачем на потреби Збройних сил України та 27 червня 2022 року транспортний засіб було знищено та стався страховий випадок, що підтверджено листом директора АТ «СК «АРКС». Вказує, що в ході звернення ОСОБА_2 страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 157 728,63 грн.

Відповідач зазначає, що жодних доказів про продаж 20.08.2022 спірного автомобіля та його ціну судом першої інстанції встановлено не було, автомобіль не міг бути проданий за ціною 370 070 грн., так як транспортний засіб було знищено та відповідачем отримана компенсація остаточної вартості у розмірі 157 728,63 грн. Суд першої інстанції, вирішуючи спірне питання щодо поділу транспортного засобу керувався наданим позивачем результатом транспортно-товарознавчого дослідження №Д10/05/23, в якому вказана середня ринкова вартість автомобіля на підставі даних з інтернет - сайтів, які містять інформацію про аналогічні автомобілі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Максимов Р.І., просить відмовити в задоволенні апеляційної скаги та залишити без змін рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Максимова Р.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, з викладених у відзиві підстав, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 27.08.1993 року, який було розірвано заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2019 року (а.с. 16).

За час спільного проживання у шлюбі, а саме 21.06.2002 року ОСОБА_2 придбана квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно висновку про ринкову вартість спірної квартира оціночна (ринкова) вартість становить 69740,00 грн. (а.с. 22-30).

Крім того, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 придбано автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN, 2008 року випуску.

Факт придбання вказаного автомобіля в період перебування сторін у шлюбі не оспорюється відповідачем, а отже відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

З листа ТСЦ МВС №1243 №31/4-1243-386 від 04.03.2023 року вбачається, що 23.10.2008 року на підставі вантажної митної декларації №100000028/8/229648 від 23.10.2008 року за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

20.08.2022 року в ТСЦ 2146 РСЦ МВС в Закарпатській області вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу №2146/2022/3347943 укладеному в ТСЦ перереєстрований на ОСОБА_4 . Станом на 02.03.2023 року власник транспортного засобу не змінювався (а.с. 129).

За результатами транспортно-товарознавчого дослідження №Д10/05/23 середня ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN станом на 09.05.2023 року складає 370070,00 грн., що підтверджується висновком експерта (а.с. 147-151).

Повідомленням Сектору контролю за обігом зброї КРУП ГУНП в Дніпропетровській області №45/5-М-20аз від 20.12.2021 року вказано, що у власності гр. ОСОБА_2 перебувала мисливська гладкоствольна рушниця «ВЕПРЬ 12» к 12 № НОМЕР_3 , придбана 01.08.2007 року. Вказана зброя переоформлена з гр. ОСОБА_2 18.09.2017 року на підставі його заяви (а.с. 40).

Висновком про вартість об`єкта оцінки станом на 23.12.2021 року визначено ринкову вартість рушниці мисливської гладкоствольної «Вепрь-12» в розмірі 34614,00 грн. (а.с. 41).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі досліджених доказів, оцінених судом, виходив з встановлених обставин справи, а саме з того, що що спірна квартира та автомобіль були придбані сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя, тобто сторін по справі, і їх частки у власності є рівними, а тому позивач обґрунтовано має право на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя, а саме, на 1/2 частки квартири та транспортного засобу.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/2 частку автомобіля, суд виходив з того, що позивач бажає припинення свого права на частку у спільній сумісній власності на транспортний засіб шляхом стягнення 1/2 частки грошової компенсації з відповідача, й того, що залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить відповідача його частки у праві на це спільне майно, натомість порушить баланс інтересів позивача як співвласника, тому остання має право на одержання від відповідача матеріальної компенсації вартості своєї частки спільно нажитого майна у вигляді транспортного засобу.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1/2 частини вартості відчуженої мисливської гладкоствольної рушниці, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 був єдиним власником спірної рушниці, та в розумінні положень ч.3 ст.65 СК України продаж мисливської гладкоствольної рушниці не потребує від одного з подружжя письмової згоди, а відтак і переоформлення відбувалось виключно за його заявою.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено у судовому рішенні.

Статтею 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині визнання спільною сумісною власністю спірної квартири та автотранспортного засобу та визнанні за позивачем права власності на частку спільно набутого майна та відмові у стягненні з відповідача на користь позивача вартості мисливської рушниці не оскаржується і у цій частині не переглядається.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Рішення суду оскаржується відповідачем в частиніі суми компенсації вартості частки вартості спірного автомобіля. Відповідач не погоджується з присудженою судом сумою компенсації вартості ч. спірного автомобіля, вважає, що компенсація вартості частки остаточної вартості складає 78 864,31 грн., а не 154 537,15 грн., як стягнув суд першої інстанції.

Так, судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 придбано автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN, 2008 року випуску.

Факт придбання вказаного автомобіля в період перебування сторін у шлюбі не оспорюється відповідачем, а отже відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Листом ТСЦ МВС №1243 №31/4-1243-386 від 04.03.2023 року встановлено, що 23.10.2008 року на підставі вантажної митної декларації №100000028/8/229648 від 23.10.2008 року за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що 20.08.2022 року в ТСЦ 2146 РСЦ МВС в Закарпатській області вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу №2146/2022/3347943 укладеному в ТСЦ перереєстрований на ОСОБА_4 . Станом на 02.03.2023 року власник транспортного засобу не змінювався (а.с. 129).

Результатами транспортно-товарознавчого дослідження №Д10/05/23 встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN станом на 09.05.2023 року складає 370 070,00 грн., що підтверджено висновком експерта (а.с. 147-151).

Згідно положень ч. 2, 4,5 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Верховний Суд, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15 щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України про обов`язковість надання одним із подружжя згоди на отримання компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, та обов`язковість внесення іншим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної суми у справах, у яких позивач заявляє про стягнення з відповідача компенсації за належну позивачеві у праві спільної сумісної власності частку. Сформульовано нову правову позицію, за обставинами тієї справи, коли один із подружжя, який подав позов про поділ спільного майна, погодився на присудження на його користь грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухомість, тоді як інший із подружжя (відповідач) на сплату компенсації не погодився, і гроші на депозитний рахунок суду не вніс.

Частина 5 ст. 71 СК України не встановлює вимогу про обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно й отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Подібні за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоби врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою.

Згідно з ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. За змістом ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 20.08.2022 року було продано спірний автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN, 2008 року випуску. При цьому, позивач не давала письмову згоду на продаж спірного автомобіля, який є спільною сумісною власністю сторін, договір купівлі-продажу автомобіля не укладено, і відповідач не довів іншого, доказів того, що позивач отримала свою частку за автомобіль суду також не надано.

Доводи відповідача щодо утримання транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, а саме сплати страхових внесків, були предметом розгляду судом першої інстанції, при цьому суд встановив, що між ОСОБА_2 та АТ «СК «АРКС» було укладено договори страхування предметом страхування відповідно до яких був автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN та загальна сплачена відповідачем страхова премія за період з 28.07.2016 року по 15.07.2022 року становить 110 613,71 грн., проте, зважаючи на те, що шлюб між сторонами було розірвано 10.01.2019 року, суд визначив, що сума страхових внесків на час розірвання шлюбу становить 60 995,71 грн., яку суд порівну розподілив між сторонами, зменшивши суму частки компенсації вартості спірного автомобіля, присуджену позивачеві на 30 497,86 грн. та стягнув на користь позивача не 185 035,00 грн.- половину середньої ринкової вартості автомобіля за результатами транспортно-товарознавчого дослідження №Д10/05/23, а 154 537,15 грн.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Доводи відповідача про те, що у лютому 2022 року спірний автомобіль був наданий відповідачем на потреби Збройних сил України та 27 червня 2022 року транспортний засіб було знищено, у зв`язку з чим страховою компанією страхувальнику було виплачено страхове відшкодування в розмірі 157 728,63 грн. належними та допустимими доказами не доведені, оскільки відсутні будь-які докази передачі автомобіля на потреби Збройних сил України, а також докази, що дійсно переданий відповідачем автомобіль було зніщено, а лист директора АТ «СК «АРКС» про сплату на рахунок клієнта страхувальника 157 728,63 грн. страхового відшкодування за страховий випадок від 27.06.2022 на якій як доказ посилається відповідач, ніяким чином не підтверджує знищення належного відповідачеві автотранспортного засобу під час використання автомобіля Збройними силами України, а підтверджує виплату Страховиком страхової виплати за певний страховий випадок.

Окрім того, в суді першої інстанції, сторона відповідача надавши лист директора АТ «СК «АРКС» посилалася на інші обставини та не вказувала на передачу спірного автомобіля на потреби Збройних сил України та його знищення, а звертала увагу на те, що відповідачем при утриманні транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUA щорічно сплачувались сплати страхові внески, що зокрема було враховано судом при визначенні вартості 1/2 частки належної позивачу компенсації від вартості транспортного засобу.

На підставі наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, а тому вказане рішення на підставі статті 375 ЦПК України необхідно залишити в силі.

Оскільки рішення суду залишено без змін, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 08 липня 2024 року

Головуючий:

Судді: