справа № 274/6669/24
провадження № 2/0274/1625/24
Рішення

Іменем України

23.09.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Представник позивача Киричук Г.М. , звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь АТ "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором №01 від 11.07.2017 року в розмірі 50766,93 грн з тих підстав, що відповідач порушив свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11.07.2017 АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №01, за яким товариство видало відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн, який пізніше було збільшено до 32770,86 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, станом на 04.06.2024 має заборгованість перед позивачем в розмірі 50766,93 грн, з яких: 32770,89 грн - заборгованість за кредитом; 17996,07 грн - заборгованість за процентами. Вказану суму боргу та судові витрати позивач просив стягнути з відповідача.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2024 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін (а.с. 103 -104).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

З`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання останнім 03.10.2022 року заяви №01 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 5000 грн (а.с.10, 15-35).

Згідно Паспорта споживчого кредиту, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту- кредитна лінія, сума кредиту - 5000 грн, строк кредитування - 12 місяців (зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строку у разі відсутності заперечень сторін), процентна ставка - 49% річних, реальна річна процентна ставка - 59,59% (а.с.11).

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту до договору №01 від 11.07.2017, 29.06.2021 ОСОБА_1 збільшено кредитний ліміт до 32770,86 грн (а.с.41).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №01 від 11.07.2017 перед АТ "ПУМБ" станом на 04.06.2024 становить 50766,93 грн, з яких: 32770,89 грн - заборгованість за кредитом; 17996,07 грн - заборгованість за процентами (а.с.42-47).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період: 11.07.2017-04.06.2024 підтверджується факт використання кредитних коштів відповідачем (а.с.48-84).

05.06.2024 відповідачу направлено письмову вимогу (повідомлення) вих КНО-44.2.2/325 від 05.06.2024 про погашення кредитної заборгованості (а.с.36 - 37).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріали справи підтверджується факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 по договору №01 від 11.07.2017 та користування відповідачем кредитними коштами.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено договір у письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту, його повернення.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що відповідачем не виконувалися належним чином умови укладеного між сторонами договору, у результаті чого у нього виникла вищевказана заборгованість перед позивачем.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Правилами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідач не виконуючи умови договору у встановлений строк, порушив вимоги статті 530 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договором не надано.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача є правомірними та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 50766,93 грн, з яких: 32770,89 грн - заборгованість за кредитом; 17996,07 грн - заборгованість за процентами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", , місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 4 заборгованість за кредитним договором №01 від 11.07.2017 року в розмірі 50766,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", , місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2024 року

Суддя Т.М. Вдовиченко