Справа № 188/1393/22
Провадження № 2/188/66/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

188/1393/22

позивач : ОСОБА_1

відповідачі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

У позові ОСОБА_2 зазначила, що у вересні 2021 року надала дозвіл ОСОБА_1 тимчасово пожити у належному їй житловому будинку за адресою по АДРЕСА_1 з метою отримання ним від шахти вугілля для опалення житла, передала йому ключ від будинку. Відповідно до позову підписаного ОСОБА_2 , відповідач за поданим позовом, ОСОБА_1 , фактично у будинку не проживав, власних речей у будинку позивача не мав, комунальні платежі не сплачував, в утриманні житла участі не брав. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що жодних договорів з відповідачем та іншими особами щодо користування вказаним житловим будинком позивачка не укладала.

13.02.2023 року ОСОБА_1 подано зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів з урахуванням інфляційних витрат та 3 відсотків річних, частково сплачених ОСОБА_2 за купівлю в подальшому її домоволодіння.

21.03.2023 року, після подачі зустрічного позову, ОСОБА_2 надала до суду заяву про залишення її позову без розгляду.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 з 17.07.2023 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позов ОСОБА_2 , за її заявою, залишено судом без розгляду.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 свідомо вводила суд в оману, щодо обставин справи, викладаючи їх у викривленому вигляді. Обставини зазначені у її позові не відповідали дійсності, що спонукало подання зустрічного позову для встановлення дійсних обставин, які склалися між позивачем та ОСОБА_2 щодо будинку по АДРЕСА_1 і спільний розгляд як позовної заяви ОСОБА_2 із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення частково сплачених для купівлі домоволодіння грошових коштів з урахуванням інфляційних втрат та річних процентів.

В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що у лютому 2021 року, в присутності свідків, ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_2 про куплю-продаж будинку по АДРЕСА_1 який належить їй на праві власності за договором дарування. За попередньою домовленістю сторін вартість будинку склала 210 000 гривень з щомісячною виплатою, з лютого 2021 року, в розмірі 10 000 гривень до повної сплати всієї суми. Також була домовленість, що після сплати 30% вартості будинку (70 000 грн.), вона надасть дозвіл на реєстрацію в даному будинку та нотаріальне оформлення попереднього договору про куплю-продаж будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На першу переказану суму 10.02.2021 року, на наданий ОСОБА_2 номер банківської карти, ОСОБА_2 , написала розписку, але посилаючись на зайнятість, вона перестала надавати розписки після наступних переказів і обіцяла після сплати 30% вартості будинку надати дозвіл на реєстрацію ОСОБА_1 в даному будинку.

В жовтні 2021 року, після тривалих зволікань, так як сума в розмірі 70 000 грн. була сплачена з лютого 2021 року по 07.08.2021 року, ОСОБА_2 надала дозвіл на реєстрацію і 13.10.2021 року позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в будинку який належить ОСОБА_2 .

Щодо оформлення попереднього договору купівлі-продажу будинку нотаріально, відповідачка попрохала перенести це на кінець жовтня 2021 року, в зв`язку із її зайнятістю, але після цього, вона перестала відповідати на дзвінки, уникати зустрічі, стала переховуватися. На SMS-повідомлення про повернення грошових коштів в розмірі 80 120.00 грн, не було жодної відповіді і тому враховуючи, що в жовтні 2021 року зі сторони ОСОБА_2 була порушена домовленість про оформлення попереднього договору куплі-продажу будинку нотаріально, позивач вважає, що саме з жовтня 2021 року ОСОБА_2 незаконно володіє грошовими коштами позивача в розмірі 80120.00 грн, які просить стягнути з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Позивач просить суд стягнути з відповідача кошти,частково сплачені в рахунок вартості будинку з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

В судове засідання стороною позивача, після допиту свідка подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Відповідачі про час, дату та місце розгляду справи неодноразово належним чином повідомлені, в судові засідання не з`являлись, від відповідачів до суду не надійшло відзиву, заяв та клопотань про розгляд справи у їх відсутність.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами було досягнуто усної домовленості щодо купівлі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідкою №302 від 13.10.2021 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 підтверджується, що він, після часткової сплати вартості будинку, з 13.10.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпискою відповідача, ОСОБА_2 , від 10.02.2021 року підтверджується, позивач сплатив відповідачу перший внесок за будинок в розмірі 10000 грн., в подальшому сплата здійснювалась аналогічно, відповідно до домовленості з ОСОБА_2 .

Випискою по банківському рахунку ОСОБА_1 підтверджується щомісячний перерахунок коштів на загальну суму 80000 грн.

Довідкою з банку «ПУМБ» №КНО-07.8.6/2845БТ від 30.06.2023 року підтверджується факт переказів до АТ «КБ`Приватбанк» перерахунок коштів на загальну суму 80000 грн.

Проте в подальшому, позивач та відповідач не уклали договору купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння в установленому законом поряду, а ОСОБА_2 не повернула позивачу частково сплаченні за будинок кошти у розмірі 80000 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показав, що він є батьком позивача, домовленість щодо купівлі-продажу будинку з відповідачем була у його присутності, син щомісячно сплачував кошти, сплативши 90000 грн., але відповідач відмовилась від послуг нотаріуса, гроші сину повертати також відмовилась, сказала, що грошей у неї немає.

В судовому засіданні з`ясувалось, що ОСОБА_2 немає рахунків у ПриватБанку і надала для перерахунку коштів позивачем номер банківської карти ОСОБА_3 .

Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» позивач перераховував кошти на банківську карту ОСОБА_3 , тобто ОСОБА_2 для перерахунку надала позивачу банківську карту ОСОБА_3 , який за клопотанням позивача був залучений в якості співвідповідача.

Відповідно до статті 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити в користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зістаттею 526ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями частини 1статті 546ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із частинами першої, третьоюстатті 635ЦКУкраїнипопереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно достатті 657ЦКУкраїнидоговір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (стаття 570 ЦК України).

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Оскільки попередній усний договір, його учасниками укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу будинку, то за правиламистатті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню.

У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1статті 220 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Авансом визнається грошова сума яка передається однією стороною договору другій у рахунок майбутніх платежів. Відповідно аванс не виконує забезпечувальної функції. Сторона, що видала аванс, вправі вимагати його повернення в разі припинення зобов`язання до початку його виконання, а також у всіх випадках невиконання договору.

На відміну від авансу завдаток підлягає поверненню тільки в разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості виконання.

Видача й одержання завдатку є безумовним доказом факту вчинення договору, то видача авансу безумовним доказом факту укладення договору не є.

01 жовтня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 361/8331/18 досліджував питання щодо різниці авансу від завдатку, а також наслідки невиконання зобов`язання кожною із сторін. Крім цього, в постанові Верховного Суду України від 17.06.2021 у справі № № 711/5065/15-ц також роз`яснено різницю між завдатком та авансом.

Отже, щомісячна сплата в рахунок виплат за домоволодіння, як способу забезпечення виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі (аванс) повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися з урахунням положень ч.2 ст.625 ЦК України у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, врахувавши вищевказані правові позиції, а також ті обставини, що основний договір в обумовлений сторонами строк укладено не було, частину отриманих коштів відповідач позивачу не повернув, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в користь позивача грошових коштів, отриманих відповідачем в якості авансу.

Позивачем залучено співвідповідача, але вимоги про стягнення заборгованості заявлено лише до ОСОБА_2 .

Суд не виходить за межі позовних вимог і враховуючи, що всі домовленості були між позивачем та відповідачем в особі ОСОБА_2 , саме вона надала позивачу номер банківської карти для перерахування коштів, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідачем в особі ОСОБА_2 не надано до суду заперечень з цього приводу відповідно до положень ЦПК.

Що стосується розміру сплачених позивачем коштів, то судом встановлено, відповідно до позову і вивчених доказів, позивачем сплачено ОСОБА_2 грошові кошти на суму 80000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом також встановлено, що заборгованість відповідача в особі ОСОБА_2 визначена за період з 01.11.2021 року по 19.09.2023 рік.

Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційне нарахування за встановлених обставин складає 25796.09 грн., три відсотки річних на суму 4517, 26 грн.

Таким чином стягненню з ОСОБА_2 підлягають частково сплачені позивачем кошти в якості авансу за будинок з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми на загальну суму 110314 грн.19 коп яка складається з наступного:

заборгованість по сплаченим коштам -80000 грн.;

інфляційне нарахування - 25796.09 грн.;

три відсотки річних відповідно до ст.625 ЦК України- 4517, 26 грн.

В задоволенні інших вимог слід відмовити.

Крім того, суд, аналізуючи покази свідка, вважає, що свідком несвідомо допущено помилку в сумі частково сплачених за будинок коштів, судом встановлено, що ОСОБА_2 сплачено відповідачу ОСОБА_2 80000 грн., а не 90000 грн., як зазначив свідок, суд бере до уваги що показами свідка не спростовуються домовленості сторін щодо розміру та порядку сплати позивачем коштів .

Суд при винесенні рішення бере до уваги наступні обставини:

- ухвалою суду від 15.02.2023 року відкрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 , який об`єднано з позовом ОСОБА_2 ;

- 15.02.2023 року на адресу зазначену в первинному позові та наступних заявах ОСОБА_2 судом належним чином (повідомлення 815) направлено зустрічний позов та ухвалу суду, але відправлення, яке надійшло на її адресу 21.02.2023 року, нею не отримано і повернуто до суду;

- судове засідання призначене на 22.03.2023 року, представником ОСОБА_2 21.03.2023 року подано до суду заяву про залишення її первинного позову без розгляду та розгляд цієї заяви у відсутність сторони позивача за первинним позовом.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір за подачу позову та судові витрати за забезпечення судом доказів на загальну суму у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,77,80,81,89,141,209,223,263-265 ЦПК України, ст.ст.526,530,570 Цивільного Кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 прож. за адресою: АДРЕСА_3 частково сплачені позивачем кошти в якості авансу за будинок з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми на загальну суму 110314 грн.19 коп яка складається з наступного:

заборгованість по сплаченим коштам -80000 грн.;

інфляційне нарахування - 25796.09 грн.;

три відсотки річних відповідно до ст.625 ЦК України - 4517, 26 грн.

на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 прож. за адресою АДРЕСА_2 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 прож. за адресою АДРЕСА_3 сплачені позивачем судовий збір за подачу позову та судові витрати за забезпечення доказів на загальну суму у розмірі 2684 грн. на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 прож. за адресою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Курочкіна