ПОСТАНОВА

іменем України

23 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/6145/23

провадження № 22-ц/4809/1076/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Єгорової С.М.,

учасники справи:

позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 рокуу складі судді Степанова С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказав, що з 12 серпня 2022 року по 22 серпня 2022 року третя стрілецька рота військової частини виконувала бойове завдання в м. Мар`їнка Донецької області. З 13 серпня 2022 підрозділом було залучено автомобіль ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, під керуванням водія третьої стрілецької роти солдата ОСОБА_1 , за яким було закріплено даний автомобіль. 18 серпня 2022 року близько 13 години під час ворожого обстрілу даний автомобіль був втрачений, водій автомобіля солдат ОСОБА_1 при цьому поранень не зазнав. Факт ведення підрозділом бойових дій та втрата автомобіля ВАЗ-212140 підтверджується записами в журналі ведення бойових дій. Факт ворожого обстрілу позицій підрозділу підтверджується рапортом командира третьої стрілецької роти капітана ОСОБА_2 та поясненням сержанта з матеріального забезпечення 3 стрілецької роти штаб сержанта ОСОБА_3 . Згідно з поясненням, що надав сержант з матеріального забезпечення стрілецької роти штаб-сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 15 години на позицію, де в той час знаходився штаб-сержант ОСОБА_3 , прийшов водій третьої стрілецької роти солдат ОСОБА_1 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння пояснив, що автомобіль ВАЗ-212140, яким він керував, при ворожому обстрілі позицій підрозділу пошкоджено вибухом та перекинуто при спробі проїхати в напрямку позиції. Оглянувши вказаний напрямок штаб сержант ОСОБА_3 побачив перекинутий на дах ВАЗ-212140. В середній близькості від автомобіля слідів вибухів виявлено не було. В ході проведення службового розслідування отримати пояснення від солдата ОСОБА_1 з приводу втрати ним 18 серпня 2022 року автомобіля ВАЗ-212140 виявилось неможливим, оскільки солдат ОСОБА_1 31 серпня 2022 року самовільно залишив частину, що підтверджується наказом №320/3 від 31 серпня 2022 року. Також з`ясовано, що 18 серпня 2022 року в першій половині дня, водій третьої стрілецької роти солдат ОСОБА_1 , не маючи наказу або дозволу від посадових осіб, що мають право віддавати такі накази або дозволи, на власний розсуд, керуючи автомобілем ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, залишив базовий табір підрозділу, що знаходився неподалік села Сонцівка Покровського району Донецької області та вирушив в напрямку бойових позицій підрозділу. Близько 13 години, під час ворожого обстрілу солдатом ОСОБА_1 було втрачено керування автомобілем внаслідок чого автомобіль перекинувся. Провести евакуацію автомобіля ВАЗ-212140 без ризику втрат особового складу та техніки було неможливо внаслідок постійних обстрілів ворогом позицій третьої стрілецької роти. З тієї ж причини не було проведено фото та відео фіксацію втраченого автомобіля. Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 15 червня 2022 року № 6/1 закріплено універсал транспортної групи ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, VIN- НОМЕР_2 , за водієм 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_4 . В акті №1506/1 технічного стану ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 зазначається, що вказаний автомобіль прийняв водій, солдат ОСОБА_5 власний підпис. Вказував, що втрата військової техніки стала можливою внаслідок незаконного використання військового майна водієм третьої стрілецької роти солдатом ОСОБА_1 , що завдало збитків державі у сумі 60000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини та ч.1 ст.1166 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену матеріальну шкоду.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_5 - без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що 15 вересня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_3 було складено акт службового розслідування, згідно з яким з 12 серпня 2022 року по 22 серпня 2022 року третя стрілецька рота військової частини виконувала бойове завдання в м. Мар`їнка Донецької області. З 13 серпня 2022 підрозділом було залучено автомобіль ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, під керуванням водія третьої стрілецької роти солдата ОСОБА_1 , за яким було закріплено даний автомобіль. 18 серпня 2022 року близько 13 години під час ворожого обстрілу цей автомобіль був втрачений, водій автомобіля солдат ОСОБА_1 при цьому поранень не зазнав. Факт ведення підрозділом бойових дій та втрата автомобіля ВАЗ-212140, підтверджується записами в журналі ведення бойових дій. Факт ворожого обстрілу позицій підрозділу підтверджується рапортом командира третьої стрілецької роти капітана ОСОБА_2 та поясненням сержанта з матеріального забезпечення 3 стрілецької роти штаб сержанта ОСОБА_3 , який пояснив, що 18 серпня 2022 року, близько 15 години, на позицію, де він в той час знаходився, прийшов водій третьої стрілецької роти солдат ОСОБА_1 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння пояснив, що автомобіль ВАЗ-212140, яким він керував, при ворожому обстрілі позицій підрозділу пошкоджено вибухом та перекинуто при спробі проїхати в напрямку позиції. Оглянувши вказаний напрямок штаб сержант ОСОБА_3 побачив перекинутий на дах ВАЗ-212140. В середній близькості від автомобіля слідів вибухів виявлено не було. В ході проведення службового розслідування отримати пояснення від солдата ОСОБА_1 з приводу втрати ним 18 серпня 2022 року автомобіля ВАЗ-212140 виявилось неможливим, оскільки солдат ОСОБА_1 31 серпня 2022 року самовільно залишив частину, що підтверджується наказом №320/3 від 31 серпня 2022 року. Також з`ясовано, що 18 серпня 2022 року в першій половині дня, водій третьої стрілецької роти солдат ОСОБА_1 , не маючи наказу або дозволу від посадових осіб, що мають право віддавати такі накази або дозволи, на власний розсуд, керуючи автомобілем ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, залишив базовий табір підрозділу, що знаходився неподалік с.Сонцівка, Покровського району Донецької області, та вирушив в напрямку бойових позицій підрозділу. Близько 13 години, під час ворожого обстрілу солдатом ОСОБА_1 було втрачено керування автомобілем внаслідок чого автомобіль перекинувся. Провести евакуацію автомобіля ВАЗ-212140 без ризику втрат особового складу та техніки було неможливо внаслідок постійних обстрілів ворогом позицій третьої стрілецької роти. З тієї ж причини не було проведено фото та відео фіксацію втраченого автомобіля (а.с.10-13). Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 15 червня 2022 року № 6/1 закріплено універсал транспортної групи ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, VIN- НОМЕР_2 , за водієм 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_4 (а.с.31-32).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

З матеріалів справи слідує, що спір між сторонами виник щодо завдання діями відповідача матеріальної шкоди на суму 60000 грн під час виконання ним бойового завдання в м. Мар`їнка Донецької області. У добровільному порядку ОСОБА_1 завдану майнову шкоду не відшкодував, а тому позивач з метою її стягнення звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, наведеними правовими нормами прямо передбачено, що військова служба є публічною службою, а тому відповідач у період здійснення ним повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій військовослужбовця, перебував на посаді, що відноситься до публічної служби.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Пунктами 4, 5 статті 1 цього Закону визначено, що:

матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За змістом приписів статті 3 цього Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Отже, у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Понад те, у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Отже, обсяг повноважень суду при розв`язанні таких спорів не закінчується дослідженням правильності розрахунку суми завданої шкоди, адже в першу чергу суд зобов`язаний перевірити наявність причино-наслідкового зв`язку між діями військовослужбовця, вчиненими під час перебування на посаді публічної служби, та заподіяною шкодою.

Підсумовуючи це слідує висновок, що такі спори підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Такий правовий підхід сформований у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18, від 12 грудня 2018 року у справі № 14-481цс18, від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18 (при розгляді спорів за позовами, зокрема, але не виключно, військових частин до фізичних осіб-військовослужбовців, які проходили військову службу, про стягнення матеріальної шкоди) і неодноразово застосований Верховним Судом при розгляді справ цієї категорії, серед іншого, у справах № 620/1720/20, № 580/4611/21, № 320/7204/21, № 640/28199/21, № 160/4643/23 та ін.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №825/730/16, який з урахуванням обставин цієї справи додатково обґрунтований тим, що вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків, спричинених ним державі під час проходження військової служби, нерозривно пов`язане з наданням судом оцінки правомірності наказу командира військової частини, тобто наказу суб`єкта владних повноважень про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що позовну заяву про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі, подано суб`єктом владних повноважень до особи, яка перебувала на посаді публічної служби. В адміністративному процесі суб`єкт владних повноважень не може захищати порушене право у спосіб визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності особи (у тому числі, яка перебувала на посаді публічної служби). Разом з тим, адміністративний суд може надавати оцінку правомірності дій такої особи у рамках спору, розв`язання якого потребує встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями особи та наслідками, настання яких зумовили суб`єкта владних повноважень звернутися до суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року по справі № 120/10943/21-а.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до з ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381, 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 рокускасувати.

Провадження у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Роз`яснити ІНФОРМАЦІЯ_2 про його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією в порядку ч.4 ст.377 ЦПК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді А.М. Головань

C.М. Єгорова