ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 643/9815/23

провадження № 22-ц/818/2982/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голик Світлана Віталіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року, постановлену суддею Семеновою Я.Ю., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голик Світлана Віталіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі.

12 червня 2024 року ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.6) ч.1 ст.251 ЦПК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №953/8533/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голік Світлана Віталіївна, Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала не містить мотивів щодо об?єктивної неможливості розгляду цієї справи та неможливості встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, до розгляду цивільної справи №953/8533/23.

Зазначає, що сама по собі взаємопов?язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення по іншій справі №953/8533/23.

Крім того, звертає увагу на те, що у даній справі суд досліджує виключно питання щодо пропуску позивачем строку на прийнятті спадщини, а тому обставини встановлені судом під час розгляду справи №953/8533/23 не впливають на розгляд даної справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про встановлення факту родинних зв`язків є одним з доказів, на підставі якого встановлюються обставини, що входять у предмет доказування у даній справі.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Матеріали справи свідчать, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голик Світлана Віталіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Також, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голік Світлана Віталіївна, Харківська міська рада.

За наслідками розгляду вказаної заяви, 18 квітня 2024 року Київський районний суд м. Харкова ухвалив рішенням яким задовольнив заяву ОСОБА_1 та встановив факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На вказане судове рішення Харківська міська рада подала апеляційну скаргу.

На даний час апеляційна скарга Харківської міської ради апеляційним судом не розглянута.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів щодо неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи №953/8533/23 за за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голік Світлана Віталіївна, Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.01.2021 у справі № 904/8122/17, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 06.05.2020 у справі № 910/15293/19.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, всупереч положенням процесуальних норм, які регулюють інститут зупинення провадження у справі, зупиняючи апеляційне провадження у справі, в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення ним (судом) перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції відповідно до викладених у ньому висновків.

Водночас, наявні в даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи наведене, у суду першої інстанції відсутні підстави для зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п. 6 ч. 1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року - скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

Ю.М. Мальований