ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/1477/24 Головуючий в 1 інстанції Скрипнік Л.А.
Номер провадження 22-ц/819/161/24 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Майданіка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

В С Т А Н О В И В:

31.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Нова Маячка Цюрупинського району Херсонської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Херсонської області, Каховського району, м.Нова Каховка.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, що є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на території міста Нова Каховка Херсонської області, про що КНП «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» видано лікарське свідоцтво про смерть № 392 від 24.11.2022 року.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5, лікарське свідоцтво про смерть за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України, є підставою для державної реєстрації смерті.

Проте, на території Каховського району та м.Нова Каховка Херсонської області здійснює ефективний контроль російська федерація у зв`язку з тимчасовою окупацією зазначених територій, а тому видані під її юрисдикцією документи є неприйнятними для українських органів реєстрації актів цивільного стану.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 отримала відмову в реєстрації смерті померлої матері ОСОБА_2 .

Оскільки у заявниці відсутня можливість в інший спосіб підтвердити факт смерті її матері ОСОБА_2 , тому з метою її державної реєстрації ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, яку просить задовольнити.

При цьому ОСОБА_1 зазначила, що вважає себе звільненою від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати нею судового збору в сумі 605,60 грн та надано п`ятиденний строк для усунення зазначеного недоліку.

При цьому суд визнав необґрунтованим посилання заявниці на п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення її від сплати судового збору, оскільки вказана норма передбачає причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджений судом як факт, що має юридичне значення.

Оскільки у заяві про встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявниця не зазначає, що смерть останньої настала внаслідок збройної агресії, конфлікту тощо, тому суд зазначив про відсутність підстав вважати ОСОБА_1 звільненою від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявниці з підстав неусунення нею недоліків, визначених ухвалою суду від 01.02.2024р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що мати заявниці ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території. Оскільки юридичний факт, який просить встановити ОСОБА_1 , пов`язаний з тимчасовою окупацією території України, тому відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявниця є звільненою від сплати судового збору.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати ОСОБА_1 судового збору за подання нею заяви про встановлення факту смерті її матері на тимчасово окупованій території та, як наслідок, постановив незаконну ухвалу про повернення заяви з підстав несплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою у перегляді судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, відповідність ухвали суду нормам цивільного процесуального закону, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Вимоги до документів, що додаються до позовної заяви визначені ст.177 ЦПК України, загальні правила якої застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження.

Згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження судовий збір становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

З урахуванням зазначеного вище, при поданні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження заявником підлягає сплаті судовий збір в сумі 605,60 грн (3028,00 х 0,2).

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 не надала документу про сплату судового збору, зазначивши про те, що є звільненою від його сплати на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предметом звернення є встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до змісту пункту 21 частини першої статті 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що у згаданих справах від сплати судового збору звільняються заявники не у всіх без виключення випадках, обумовлених збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, а лише у тому разі, коли такі обставини призвели до чітко визначених законодавцем наслідків, а саме: вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, втрата документів, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт, тимчасова окупація тощо), яка потягла дію-наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), що стало підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалі від 28.02.2024 року по справі № 759/17678/22.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , підставою звернення до суду з приводу встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2 є та обставина, що остання померла на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті, отримання свідоцтва про смерть та, як наслідок, позбавляє заявницю можливості вступити у право на спадщину.

При цьому, заява про встановлення факту смерті не містить доводів або будь-якої інформації про те, що смерть ОСОБА_2 перебуває у причинно наслідковому зв`язку зі збройною агресією або тимчасовою окупацією території України.

Враховуючи, що сам по собі факт смерті особи на тимчасово окупованій території не віднесений законом до обставин, які надають пільги по сплаті судового збору при зверненні до суду з метою встановлення такого факту, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати заявницю звільненою від сплати судового збору згідно п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона є внутрішньо переміщеною особою не впливають на правильність висновків суду, оскільки не спростовують наведених вище обставин щодо аналізу змісту п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на який заявниця посилалася, як на правову підставу наявної у неї пільги.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що статтею восьмою Закону України «Про судовий збір» визначено умови, за яких особа має можливість порушити перед судом питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, що не позбавляє заявницю можливості заявити таке клопотання за умови надання відповідних доказів.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. (ч.3 ст.185 ЦПК України)

Наведені загальні положення застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження, в тому числі заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Отже, встановивши відсутність документу про сплату судового збору при зверненні ОСОБА_1 з заявою в порядку окремого провадження, а також встановивши відсутність підстав вважати заявницю звільненою від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення такої заяви без руху, а також визнання її неподаною та повернення внаслідок несплати заявницею судового збору у встановлений судом строк.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді ________________ Л.П.Воронцова

________________ В.В.Майданік