Справа № 536/1180/24
Провадження №2/524/2313/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчук у складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року до суду з Кременчуцького районного суду Полтавської області за підсудністю надійшла позовна заява, яка подана через систему «Електронний суд», за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому попросить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №8555 від 27.03.2019 року у розмірі на загальну суму 42781 грн. 26 коп. а також судові витрати на судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та кошти на професійну правничу допомогу в сумі 7570,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №855 на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 24800 грн.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановлений договором.

Відповідач невиконуючи умови договору, внаслідок чого за вказаним договором, має заборгованість в сумі 42781 грн. 26 коп., з яких: 24778 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 4162 грн. 38 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 12821 грн. 60 коп. - прострочена заборгованість по комісії, 876 грн. 72 коп. - збитки від інфляції, 142 грн. 56 коп. - 3% річних від простроченої суми.

15.12.2021 між АТ « Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 15/12/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

Ухвалою судді від 30 липня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_1 повторно не прибула у судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила та не подавала заяв про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа АТ «Банк Кредит Дніпро» у судове засідання не з`явилися, по невідомій суду причині, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд дійшов висновку, що згідно ст. 280 ЦПК України необхідно провести заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що 27 березня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8555 на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 24800 грн.

Підписанням кредитного договору клієнт підтверджує, що банк у письмовій формі надав клієнту всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, банк надав клієнту для ознайомлення в письмовій формі паспорт споживчого кредиту, до моменту підписання договору ознайомлений та згодний з умовами УДБО та погоджується з тим, що цей договір з боку банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки банку та підпису уповноваженої особи банку.

Відповідно до п.1.1 Договору, банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит,сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і ставках та виконати свої зобов`язання за даним договором повному обсязі.

Згідно із п.1.2 Договору, банк надає грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 24800 грн; строк кредитування 24 місяців; кінцева дата повернення кредиту 24.01.2021; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 4,7% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановлений договором.

Відповідач невиконуючи умови договору, внаслідок чого за вказаним договорам, має заборгованість в сумі 42781 грн. 26 коп., з яких: 24778 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 4162 грн. 38 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 12821 грн. 60 коп. - прострочена заборгованість по комісії, 876 грн. 72 коп. - збитки від інфляції, 142 грн. 56 коп. - 3% річних від простроченої суми.

15.12.2021 між АТ « Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 15/12/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

Згідно із п.1.1 Договору факторингу на умовах встановлених договором та у відповідності до гл.73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами.

Відповідно до п.1.2 Договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Зважаючи на викладене, необхідно стягнути з відповідача індекс інфляції в сумі 876 грн. 72 коп. та 3% річних в сумі 142 грн. 56 коп. згідно наданого позивачем розрахунку.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем допущено порушення зобов`язань за кредитним договором №855, що є підставою для стягнення суми заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 29959 грн. 66 коп., з яких: 24778 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 4162 грн. 38 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 876 грн. 72 коп. - збитки від інфляції, 142 грн. 56 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією, суд приходить до наступного.

Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихпостановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статі 12 Закону.

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування»

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, супутня послуга фінансової установи, визначена як обслуговування простроченої заборгованості по сплаті комісії за видачу кредитної заборгованості (або кредиту), має надаватися клієнту банку безоплатно.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту № 8555 від 27.03.2019 року в розмірі 12821 грн. 60 коп., слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності відзиву на позов відповідача, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором законними та обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти у повернення сплачених фактично витрат на правничу допомогу у розмірі 7570 грн.

При цьому суд звертає увагу учасників справи на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 цього Закону України до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

З матеріалів справи постає, що позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 7570 грн. Так у матеріалах справи наявні копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1494154, копія свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, копія договору про надання правової допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року, копія додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 16.05.2023 року, копія платіжної інструкції №6078 від 24 квітня 2024 року

Європейський суд з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№ 2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

У справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Обумовлені між позивачем та адвокатом види робіт (послуг), тривалість їх надання та вартісне визначення за висновком суду є безумовно видами правничої допомоги, та що такі розміри витрат на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи, відповідають засадам розумності, не є надмірно завищеними. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач не оспорював вимоги позивача щодо судових витрат та не подавав відповідної заяви про зменшення розміру судових витрат з наданням доказів на підтвердження безпідставного завищення розмірів судових витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу.

За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1696 грн. 41 коп. (70,03 % від 2422 грн. 40 коп.).

Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553-559, 625, 626, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №555 від 27 березня 2019 року в сумі 29959 грн. 66 коп., з яких: 24778 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 4162 грн. 38 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 876 грн. 72 коп. - збитки від інфляції, 142 грн. 56 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1696 грн. 41 коп. та витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7570 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Цикл Фінанс», , адреса місця знаходження: м. Київ, вул.. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», , адреса місця знаходження: м. Київ, вул.. Жилянська, б. 32

Повний текст заочного рішення виготовлено 23 вересня 2024 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: