Справа № 466/4335/24
Провадження № 2/466/1622/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

19 квітня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова поступила позовна заява Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача АТ СК "ББС Іншуранс" матеріальної шкоди в розмірі 8465, 85 грн. (вісім тисяч чотириста шістдесять п`ять гривень 85 коп.) та стягнути з відповідача на користь АТ СК "ББС Іншуранс" сплачений судовий збір в розмірі : 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Згідно викладеного в позовній заяві Позивачем зазначено наступне.

12.04.2023 близько 17:20 год. у м. Львів, вул. Величковського, 50/1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Seat Ibiza», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті ДТП застрахованому транспортному засобу марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 завдано механічних ушкоджень, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 13.04.2023, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

03.05.202 між АТ СК «ББС Іншуранс» (стара назва- ПрАТ СК «Брокізнес»)та ТзОВ «Гефелє Україна» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-476982/01НТ, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач ОСОБА_3 порушила правила дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Акціонерним товариством «Страхова компанія ББС Іншуранс» ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 20131, 02 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент випадку була застрахована у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-210585845.

ПрАТ СК "ПЗУ Україна" у відповідь на претензію здійснило відшкодування АТ СК "ББС Іншуранс"у розмірі 11665,17 грн., що становить розмір відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягають заміні.

На ОСОБА_3 покладається обов`язок відшкодувати АТ СК "ББС Іншуранс" суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 8465, 85 грн., що розрахована наступним чином: 20131, 02 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування) - 11665, 17 грн. (розмір відшкодування ПрАТ СК "ПЗУ Україна")=8465, 85 грн.

На підставі викладеного представник позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача АТ СК "ББС Іншуранс" матеріальної шкоди в розмірі 8465, 85 грн. (вісім тисяч чотириста шістдесять п`ять гривень 85 коп.) та стягнути з відповідача на користь АТ СК "ББС Іншуранс" сплачений судовий збір в розмірі : 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Обґрунтування заперечень відповідача.

05 червня 2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача, який діє в інтересах ОСОБА_5 - адвоката Дячука В. В. надійшов відзив на позовну заяву. Відзив відповідача у зв`язку із пропущенням строку для подання такого, судом не прийнято про, що постановлено ухвалу (протокольно) 02.08.2024.

26 серпня 2024 представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про долучення доказів то поновлення строку для подачі доказів, яку було задоволено.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні, представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви, викладені у позові та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача вважаючи їх безпідставними не підтвердженими належними доказами, просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завдання суду при здійснення правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав- це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

12.04.2023 близько 17:20 год. у м. Львів, вул. Величковського, 50/1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Seat Ibiza», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті ДТП застрахованому транспортному засобу марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 завдано механічних ушкоджень, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 13.04.2023, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

03.05.202 між АТ СК «ББС Іншуранс» (стара назва- ПрАТ СК «Брокізнес») та ТзОВ «Гефелє Україна» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-476982/01НТ, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач ОСОБА_3 порушила правила дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Акціонерним товариством «Страхова компанія ББС Іншуранс» ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 20131, 02 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент випадку була застрахована у ПрАТ СК "ПЗУ Україна" згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-210585845.

ПрАТ СК "ПЗУ Україна" у відповідь на претензію здійснило відшкодування АТ СК "ББС Іншуранс" у розмірі 11665,17 грн., що становить розмір відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягають заміні.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом згідно змісту ч.2 ст.1187 ЦК України.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 цього Закону, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст.9, 22-31, 35, 36 Закону № 1 961-IV, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем подано заяву про долучення до справи, як доказ звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 171186 від 23.08.2024 року виконаний ФОП ОСОБА_6 .

Суд вважає, що вказаний звіт не може бути прийнятий як доказ у даній справі оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема вимогам ст. ст. 78-80 ЦПК України, щодо допустимості та достовірності доказів.

Так, як вбачається з вказаного звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 171186 від 23.08.2024 року він виконаний на замовлення ТОВ «Едак», що не є учасником справи, немає жодного відношення до спірних правовідносин, при цьому як вбачається з висновку що підставою для проведення оцінки є Договір 02/06_20 від 02.06.2021 року, при тому що саме ДТП мало місце 12.04.2023 року, тобто договір укладений за 2 роки до самої події.

Разом з тим, позивачем не надано самого Договору 02/06_20 від 02.06.2021 року що не дає можливості оцінити правомірність проведення оцінки.

Крім цього, як встановлено з Висновку звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 171186 від 23.08.2024 року дата оцінки 12.04.2023 року, а дата завершення оцінки 23.08.2024 року, тобто на момент подання позовної заяви позивач повинен був знати про те що триває оцінка транспортного засобу, а відтак в силу положень ч.4 ст. 83 ЦПК України позивач зобов`язаний був про це (проведення оцінки) письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В п. 3.1. звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 171186 від 23.08.2024 року зазначено, що Огляд об`єкту оцінки проводився 13.04.2024 року м. Львів, при цьому у п. 3.2. зазначено, що досліджувався пошкоджений автомобіль «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 , на якому виявлено пошкоджений бампер, при тому що згідно доказів поданих позивачем, ремонт вказаного транспортного засобу, а саме заміна пошкодженого бампера, проведений ще у травні 2023 року, тобто за рік до огляду об`єкта оцінки.

Згідно положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» «Оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ст.7)

Результати оцінки майна, проведеної з порушеннями зазначених обмежень, визнаються недійсними та підлягають обов`язковому скасуванню.

Оцінка майна у випадках її обов`язкового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб`єктами, які не є суб`єктами оціночної діяльності, визнається недійсною (ст.8)

Отже, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19.

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 «Загальні оцінки майна і майнових прав», проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап. Неможливість експертом безпосередньо ознайомитися з об`єктом оцінки унеможливлює здійснення повноцінної оцінки транспортних засобів відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні оцінки майна і майнових прав».

Таким чином, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної оцінки майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі №523/17998/17.

Стороною Позивача в обгрунтовані позовних вимог надано акт огляду колісного транспортного засобу датований 13.04.2023 року проведений за участі водія ОСОБА_4 , та особи що склала акт ОСОБА_1 .

Вказаний акт огляду колісного транспортного засобу датований 13.04.2023 року, на думку суду не може розглядатись як документ, який підтверджує факт та характер пошкоджень транспортного засобу, оскільки у зазначеному акті не вказано його номер, не вказано конкретної адреси за якою проводився огляд, не відображено у вказаному акті жодних даних які в ньому зазначені, а саме дані про комплектацію вказаного транспортного засобу, а також дані щодо режиму експлуатації оглядуваного транспортного засобу. У вказаному акті не відображено у відповідних графах що потребує пошкоджений автомобіль (п. Е заміна, п.І ремонт, чи п. L окраска).

У відповідності до положень ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» «оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону».

Однак, стороною Позивача не надано суду доказів, які би підтверджували те що ОСОБА_1 , або інша особа яка згідно вищевказаних положень є оцінювачем.

Згідно з пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо), однак судом встановлено, що жодного повідомлення Відповідача про проведення експертизи чи дослідження не було.

Суд дійшов переконання, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено характер та розмір збитків заподіяних Відповідачем в результаті ДТП, що є обов`язковою умовою покладення на Відповідача обов`язку для відшкодування збитків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» та відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат:

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс», то з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс», місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.09.2024

Суддя П. Т. Едер