Справа № 766/5485/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 квітня 2024 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Скрипнік Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Беженар Євгенії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про визнання права власності на автомобіль, витребування майна з чужого незаконного володіння, зняття арешту з рухомого майна-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2023 року адвокат Беженар Євгенія Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому позивач просить:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Hundai SantaFe, д.р.н НОМЕР_1 , 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ;

- витребувати з Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належний ОСОБА_1 автомобіль марки Hundai SantaFe, д.р.н НОМЕР_1 , 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ;

-зобовязати Суворовський відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з рухомого майна, автомобіля марки Hundai SantaFe, д.р.н НОМЕР_1 , 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №44329311.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2, 4, 8, 9 ст. 175 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху.

Так, порядок зняття арешту з майна регулюється ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини зазначені в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в усіх випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в постанові №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» питання щодо звільнення майна з під-арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права:

- на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного);

- особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна..

Звертатись з заявою про зняття арешту до суду можливо лише у разі накладення арешту на підставі ухвали суду. Відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено судам, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі № 905/386/18 зроблено висновок, що «при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей57,58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна».

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі №235/2617/19.

Позивач в своєму позові, зазначає відповідачем - Суворовський відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), тоді, як позивач повинен зазначити в позові особу в інтересах якої накладено арешт, а виконавчу службу в якості заінтересованої особи.

Відтак позивачу слід усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом подання уточненої позовної заяви з визначенням процесуального становища осіб у справі, висуванням позовних вимог до належних відповідачів, зазначення їх в позові й наданням для них копій позовної заяви з додатками.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктом 2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140,00 грн.).

У позовній заяві позивачем не зазначено ціни позову, проте сплачено судовий у розмірі 1211,20 грн. за вимогою немайнового характеру про зобовязання зняти арешт.

Позивачем не надано доказів дійсної вартості спірного майна (автомобіля) та не сплачено судовий збір відповідно вказаної вартості. Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що позивачем сплачено судовий збір не у повному обсязі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено крім двох вимог майнового характеру (визнання права власності та витребування майна). Ще вимогу немайнового характеру - про зобов`язання зняти арешт з майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже позивачу необхідно зазначити ціну позову, яка визначається дійсною вартістю автомобіля на момент звернення до суду, сплатити судовий збір 1 % від ціни позову за вимогами майнового характеру.

Дотримання вимог ст. 175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду, на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак у кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

У відповідності з ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху, про що повідомити позивача, запропонувавши конкретизувати вимоги, надавши строк для усунення зазначених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали суду.

З огляду на викладене, керуючись ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України,суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про визнання права власності на автомобіль, витребування майна з чужого незаконного володіння, зняття арешту з рухового майна залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.А. Скрипнік