Провадження № 2/761/9372/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; поділ майна подружжя, -

встановив:

У вересні 2024р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду до зазначеного відповідача, в якому просив суд:

-розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою;

-поділити спільне майно подружжя між позивачем та відповідачкою, та визнати за кожним з них право особистої приватної власності на окреме майно в наступному порядку:

а) визнати право особистої приватної власності за позивачем на транспортний засіб (автомобіль марки «PORSСHE» модель «MACAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 );

б) визнати право особистої приватної власності за відповідачкою на об`єкт нерухомого майна (квартиру АДРЕСА_1 , площею 44 кв.м, житловою площею 15,9 кв.м, складається з однієї житлової кімнати).

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що остання подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Так, предметом вказаного позову є розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив наступну адресу місця проживання відповідачки: АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст. 187 ЦПК України, судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та 13 вересня 2024р. за №785639 судом отримано відповідь, в якій зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, ч. 2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з матеріалів позову, судом не встановлено обставини, які б свідчили про те, що від шлюбу у сторін є малолітні чи неповнолітні діти, а відтак і підставу для звернення до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу за місцем проживання позивача.

Також, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Так, судом встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, для звернення до суду з якими, передбачені різні види підсудності (розірвання шлюбу - загальна підсудність; поділ майна - виключна підсудність), при цьому позивачем не обґрунтовано правові підстави об`єднання заявлених позовних вимог з посиланням на норми чинного законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009р. у позовній заяві повинні не лише повинні міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, як вбачається із змісту позову, щодо обгрунтування позовної вимоги про поділ майна подружжя, позивачем не викладено обставин, які стали правовою підставою для необхідності відступу від засад рівності часток подружжя при поділі зазначеного майна.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Також, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено одну вимогу немайнового (розірвання шлюбу), та 1 вимогу майнового характеру (поділ майна подружжя).

Стосовно судового збору за вимогою майнового характеру, суд зазначає, що його розмір залежить від визначеної суми ціни позову

Так, позивачем зазначено ціну позову 4249990,0 грн. Разом з тим, вказану ціну позову позивач зазначив, з урахуванням вартості майна зазначеного у правовстановлюючих документах (договір купівлі - продажу автомобіля; договір купівлі - продажу квартири).

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Тягар доказування вартості майна несуть позивачі. Відтак, позивачем не надано доказів проведення належної оцінки майна, яка б відповідала дійсній вартості майна, яке є предметом спору.

Судею встановлено, що матеріали позовної заяви не містять доказів із проведеною оцінкою вартості автомобіля та квартири, з урахуванням зазначеного позивачу необхідно долучити до позовної заяви оцінку вартості майна (автомобіля та квартри), актуальну станом на час звернення до суду із позовом, чи інший доказ про вартість нерухомого майна для встановлення дійсної ціни позову у відповідності до ч. 2 ст.176 ЦПК України.

Згідно зазначеної вище Постанови Кабінету Міністрів України №358 від 21 серпня 2014р. строк дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Долучені до позовної заяви документи не містять інформації про вартість квартири та транспортного засобу саме станом на дату звернення до суду з позовними вимогами.

Для визначення ціни позову позивачу слід долучити до позовної заяви оцінку вартості майна станом на час звернення до суду, чи інший доказ про його вартість та визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст.176 ЦПК України, та розрахувати суму судового збору, яка підлягає сплаті.

Суд роз`яснює позивачу, що, після визначення дійсної ціни позову, у разі необхідності, сторона може доплатити вказаний судовий збір за вищезазначену позовну вимогу майнового характеру за наступними реквізитами Шевченківського районного суду м. Києва:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Шевченк.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026011

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Шевченківський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010р. у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013р. у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Крім того, позивачем не надано суду доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, а отже немає можливості встановити наявність спору між сторонами.

Відтак, позивачу необхідно зазначити ціну позову у відсотковому співвідношенні до ціни позову сплатити судовий збір за звернення до суду із вимогою майнового характеру (вимога про поділ майна).

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного вище, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк 10 днів для усунення недоліків, а саме:

1.Зазначити правові підстави та необхідність для об`єднання заявлених позовних вимог (розірвання шлюбу; поділ майна подружжя), враховуючи те, що звернення до суду із такими вимогами передбачають різну підсудність (загальна та виключна), з посиланням на норми чинного законодавства;

2.Зазначити виклад обставин та правові підстави для необхідності відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна;

3.Зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору;

4.Долучити до позовної заяви копії документів, які містять інформацію про оцінку вартості майна станом на час звернення до суду, чи інший доказ про його вартість та визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст.176 ЦПК України, та розрахувати суму судового збору, яка підлягає сплаті.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; поділ майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: