Провадження №2/447/381/24
Справа №447/4160/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

23.09.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

19.12.2023 на адресу суду надійшов позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , відповідно до якого представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами у загальному розмірі 40 371,61 грн., а також судові витрати у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 440863870.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 Додатковою угодою №26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30967,61 грн., з яких: 12181,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18786,59 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

21.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

11.05.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2021 до Договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9404,00 грн., з яких: 2700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6704,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

04.01.2024 надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу суду від 08.01.2024, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідач не отримав. Поштове відправлення, надіслане відповідачу, повернулося до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Таким чином, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, судом здійснювався виклик відповідача шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

22.02.2024 Миколаївським районним судом Львівської області ухвалено заочне рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вказаним рішенням позов задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами у загальному розмірі 40 371 (сорок тисяч триста сімдесят одну) гривню 61 копійка, а саме:

- за Кредитним договором № 440863870 в розмірі 30 967 ( тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 61 копійка, з яких: 12 181 ( дванадцять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 02 копійки - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 786 ( вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) гривень 59 копійок - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 0 в розмірі 9404 ( дев`ять тисяч чотириста чотири ) гривні 00 копійок, з яких: 2 700 ( дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 704 ( шість тисяч сімсот чотири) гривні 00 копійок - сума заборгованості за відсотками. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

25.03.2024 на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22.02.2024 у справі №447/4160/23.

25.03.2024 постановлено ухвалу щодо прийняття заяви про перегляд заочного рішення до розгляду, призначено судове засідання.

04.04.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Волянської К.Я. на адресу суду надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду.

04.04.2024 ухвалою суду скасовано заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області 22.02.2024 у справі №447/4160/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.04.2024 на адресу суду надійшов відзив на відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача адвокат Кірюшин А.А. вказує, що позивачем не доведено факту укладення Кредитного договору 1 та Кредитного договору 2 між Відповідачем і ТОВ «Манівео» та ТОВ «Інвест Фінанс»; надання (перерахування) ТОВ «Манівео» та ТОВ «Інвест Фінанс» Відповідачу коштів у кредит за вказаними Кредитними договорами; відступлення права вимоги до Відповідача ТОВ «Манівео» та ТОВ «Інвест Фінанс» на користь Позивача за згаданими вище Договорами факторингу; наявність будь-якої заборгованості Відповідача перед Позивачем.

Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. кредитний договір 1 не містить положень щодо порядку його укладання та підписання, порядку надання грошових кошитів в кредит (готівка, безготівковий переказ тощо), інформації про рахунок позичальника тощо.

Також вказаний доказ не містить ознак його підписання позикодавцем та накладення на нього його кваліфікованої електронної печатки, в тому числі в електронній формі. Водночас ані позовна заява ані додатки до неї не містять інформації яким саме чином було підписано кредитний договір 1 з боку відповідача (надсилання SMS, повідомлення у інтернет-месенджері, електронною поштою). Отже, цей доказ (документ) містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником.

За положеннями кредитного договору 2 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет…, у тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету.

Водночас у Розділі 10 кредитного договору 2 «Реквізити та підписи сторін» кредитного договору 2 відсутні відомості про ідентифікатори, які були використано сторонами для підписання договору. Також ані позовна заява ані додатки до неї не містять інформації яким саме чином було підписано кредитний договір 2 з боку відповідача та кредитодавця (надсилання SMS, повідомлення у інтернет-месенджері, електронною поштою). Залишається незрозумілим, хто взагалі створив (склав) даний електронний доказ і з якою метою. Отже, цей доказ (документ) містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником.

Водночас позивач не надав із позовом жодного доказу, що відповідач здійснив вказані дії, зокрема (але не виключно): 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) кредитодавців; 2) створив в таких системах особисті кабінети; 3) отримав пропозиції (оферти) та ознайомився із ними; 4) отримав електронні повідомлення від кредитодавців із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів одноразові ідентифікатори в інформаційно-телекомунікаційних системах (сайтах) кредитодавця; 6) використав одноразові ідентифікатори для підписання (укладення) кредитних договорів. Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо.

За твердженням позивача, кредитний правочин кредитні договори 1 та 2 є електронними договорами, що було укладено (підписано) відповідно до вимог статей 10-12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, оригінал вказаного правочину є електронним документом (доказом). При цьому у зв`язку із тим, що позивачем до суду надано паперові копії електронних доказів перевірити їх на предмет підписання електронним підписом із допомогою Центрального засвідчувального органу за посиланням https://czo.gov.ua/verify не виявляється можливим. Отже, надані позивачем із позовом паперові копії електронних доказів не можуть бути достовірними доказами укладення кредитних договорів.

Щодо відсутність доказів надання коштів у позику (кредит) зазначає, що позивачем жодних доказів перерахування будь-яких коштів до позовної заяви не долучено. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за договорами позики, що дає підстави стверджувати про те, що загадані договори не є укладеними. Крім того, відповідач фізично не може перевірити рух коштів на банківських платіжних картках, зазначених у кредитних договорах 1 та 2, оскільки позивач навіть не вказав їх повні номери.

Окрім того, надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами 1 та 2 не можна вважати належними, достовірними та достатніми, оскільки неможливо встановити, які документи первинного фінансово бухгалтерського обліку є підставою такого розрахунку, за якою процентною ставкою обраховувались відсотки за користування кредитом, період прострочки платежу тощо. Таким чином, даний доказ є неналежним та таким, що викликає сумнів щодо його достовірності, а отже, мають бути виключені із числа доказів.

Також слід зазначити, що згідно кредитного договору 1 ТОВ «Манівео» надає ОСОБА_1 кредит в сумі 7200 грн строком на 25 днів з процентної ставкою 0,71% на день. Виходячи з вказаних умов договору сума процентів за вказаним кредитом за 25 днів складає 1280 грн (0,71 % на день складає 51,12 грн, сума процентів за 25 днів 51,12 грн*25 днів = 1280 грн). Отже виходячи з умов згаданого договору сума заборгованості, навіть якщо припустити, що договір було укладено, має складати 8480 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту 6000 грн., заборгованість за процентами 2388 грн. Натомість позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитни договором 1 в сумі 30 967,61 грн, яка складається з боргу за тілом кредиту 12181 грн та боргу за процентами 18786,59 грн, що вочевидь не відповідає дійсності. Одночасно слід зауважити, що Додаткові угоди до Кредитного договору не містять інформації про їх підписання з боку відповідача, а тому останні не можуть вважатись укладеними.

Одночасно положень кредитного договору 2 ТОВ «Інвест Фінанс» надає ОСОБА_1 кредит в сумі 2700 грн строком на 14 днів з процентної ставкою 2,4% на день. Виходячи з вказаних умов договору сума процентів за вказаним кредитом за 14 днів складає 907,20 грн (2,4 % на день складає 64,80 грн, сума процентів за 14 днів 64,80 грн*14 днів = 907,20 грн) Отже виходячи з умов згаданого договору сума заборгованості, навіть якщо припустити, що договір було укладено, має складати 3607, 20 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту 2700 грн, заборгованість за процентами 907, 20 грн. Натомість позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором 2 в сумі 9404 грн, яка складається з боргу за тілом кредиту 2700 грн та боргу за процентами 6704 грн, що вочевидь не відповідає дійсності. При цьому будь-яких відомостей про пролонгацію Кредитного договору 2 матеріали справи не містять. Просив у задоволенні позову відмовити.

30.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої представник позивача ОСОБА_2 вказує, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Індивідуальна частина оспорюваного договору про надання фінансового кредиту містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи відповідача викладені в відзиві на позовну заяву.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено.

Зауважую, що для укладення кредитного договору та договору позики в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноручно. Таким чином оспорювані договори підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не були би укладені.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості та вірно не прийнято до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідач не укладав вищевказаних договорів, оскільки вказані договори є дійсними та ніким не скасовані. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитних договорів та договорів позики в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим просила позовні вимоги задоволити, а розгляд справи проводити у відсутності представника позивача.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

16.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 440863870. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01.

31.12.2020 Додатковою угодою №26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 укладеного між ТОВ «ФК «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 440863870.

Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 4.1 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ "ФК " Європейська агенція з повернення боргів" набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 30 967,61 грн., з яких: 12 181,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 786,59 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.

Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Згідно з п. 5.1.10 Договору Факторингу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується протягом 10 (десяти) рабочих днiв з дати вiдступлення права вимоги за Кредитним договором Фактору, повiдомити Боржникiв про вiдступлення права вимоги та про передачу їx персональних даних Фактору, надати iнформацiю передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосiб, передбачений Кредитним договором та вимогами чинного законодавства.

Згідно з п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього Договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора , вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Згідно п. 5.1.3. Договору факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від Боржників на виконання ними своїх зобов`язань за Кредитними договорами, Право вимоги за якими відступлено Фактору, після передачі Права вимоги до Фактора.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

21.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором.

Відповідно до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 ТОВ "ФК " Європейська агенція з повернення боргів" набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 9404,00 грн., з яких: 2700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6704,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договорами, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладених договорів отримав можливість користуватися грошовими коштами. Позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість.

Оцінка суду.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він фактично був ознайомлений, що ствердив своїм підписом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитними договорами у розмірі та на умовах встановлених договорами.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, відповідач підтвердив своїм підписом, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, та зобов`язався виконувати їх умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Крім того, суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики.

Таким чином, договори були підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2 684,00 гривень на користь позивача.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 141, 223, 247, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами у загальному розмірі 40 371 (сорок тисяч триста сімдесят одну) гривню 61 копійка, а саме:

- за Кредитним договором № 440863870 в розмірі 30 967 ( тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 61 копійка, з яких: 12 181 ( дванадцять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 02 копійки - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 786 ( вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) гривень 59 копійок - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 0 в розмірі 9404 ( дев`ять тисяч чотириста чотири ) гривні 00 копійок, з яких: 2 700 ( дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 704 ( шість тисяч сімсот чотири) гривні 00 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35625014.

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 23.09.2024.

Суддя Головатий А. П.