Справа № 466/4590/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2670/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м.Львів

Справа №466/4590/23

Провадження № 22ц/811/2670/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником - ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Львова, ухвалене у м.Львові 22 липня 2024 року у складі судді Єзерського Р.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», про застосування наслідків недійсності правочину; зустрічним позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів, -

встановив:

^

4 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», у якому просив суд ухвалити рішення, яким застосувати наслідки недійсності договору №03А790-486-19 від 29 травня 2018 року та додаткових угод до договору №03А790-486-19 від 10 та 30 січня 2019 року, укладених між ним ( ОСОБА_1 ) та АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», шляхом стягнення з відповідача на свою користь грошових коштів у розмірі 44 950,78 грн., а також 3% річних у сумі 1 126,85 грн., подвійної облікової ставки НБУ у сумі 10 960,60 грн., 15 000 грн. витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування позову посилається на те, що між сторонами укладено договір № 03А790-486-19 від 29 травня 2018 року про приєднання до газорозподільної системи одноквартирного будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та додаткові угоди до договору № 03А790-486-19 від 10 та 30 січня 2019 року. Вказує, що на виконання вказаних правочинів ним (позивачем) сплачено АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 44 950, 78 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 24 травня 2022 року у справі № 466/8830/19 визнано недійсними договір № 03А790-486-19 від 29 травня 2018 року та додаткові угоди до договору № 03А790-486-19 від 10 та 30 січня 2019 року. Зазначає, що 24 жовтня 2022 року ним (позивачем) подано до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» вимогу про застосування наслідків недійсності правочину та повернення сплачених за недійсним договором коштів. 27 лютого 2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відмовлено у задоволенні його вимоги. Ним (позивачем) також направлено на адресу відповідача лист- повідомлення з попередженням про звернення до суду з позовною заявою. Оскільки договір № 03А790-486-19 від 29 травня 2018 року та додаткові угоди до договору № 03A790-486-19 від 10 та 30 січня 2019 року визнані недійсними, проте, на їх виконання ним ( ОСОБА_1 ) сплачено 44 950, 78 грн., то відповідно до ст. 216 ЦК України підлягають застосуванню наслідки недійсного правочину шляхом стягнення з відповідача на його (позивача) користь 44 950, 78 грн. Зазначає, що постанова Львівського апеляційного суду набрала законної сили 24 травня 2022 року, отже, підстава володіння його (позивача) коштами у відповідача припинилася саме 24 травня 2022 року. У відповідача виникло зобов`язання зі сплати відсотків за користування безпідставно набутими грошовими коштами. Оскільки розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами прямо не передбачений главою 83 ЦК України, то до цих правовідносин (за аналогією закону) може бути застосований розмір відсотків, визначений для договору позики (ст. 1048 ЦК України). Стверджує, що облікова ставка НБУ за період з 24 травня 2022 року по 24 березня 2023 року (проміжок часу за який відповідач зобов`язаний був повернути отримані кошти) складала 25% річних. Відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 44 950, 78 грн. (станом на 24 березня 2023року) на 274 дні, 25% з 44 950,78 грн. Сума відсотків за користування чужими грошовими коштами становить 10 960,60 грн. Зазначає, що відповідач прострочив повернення безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 44 950 78 грн., тому, згідно з розрахунком, інфляційні втрати станом на 24 березня 2023 року включно становлять 1 126,85 грн. Просить позов задовольнити.

30 травня 2023 року АТ«Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, внаслідок недійсного правочину, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 53 896 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №6-1-1 на газифікацію житлового будинку ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , розмір зведеного кошторисного розрахунку становить 25 349 грн. Згідно локального кошторису на будівельні роботи станом на момент подання позову вартість таких становить 53 896 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 22 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Частково задоволено АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» грошові кошти у розмірі 18 65575 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Посилається на доводи своєї позовної заяви. Крім того, вказує, що позивачем сплачено 44 950 грн. у порядку 100% передоплати за надані відповідачем послуги, які у підсумку у повному об`ємі не проведені. Доказів зворотного відповідачем не надано. Зазначає, що позивач авансовим платежем у розмірі 44 950 грн. сплатив вказані кошти, як обрахунок вартості робіт, проте відповідачем дана сума не взята до уваги.

З аслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та ОСОБА_1 було укладено договір № 03А790-486-19 від 29 травня 2018 року на приєднання до газорозподільної системи одноквартирного будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також додаткові угоди до договору № 03А790-486-19 від 10 січня 2019 року та 30 січня 2019 року.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ договору № 03А790-486-19 від 29 травня 2018 року, оператор ГРМ забезпечує приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) на підставі технічних умов та відповідно до проекту зовнішнього газопостачання і здійснює підключення об`єкта замовника до ГРМ і пуск газу на його об`єкт на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ договору № 03А790-486-19 від 29 травня 2018 року замовник на умовах цього договору сплачує оператору ГРМ плату за приєднання (вартість послуги оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника) та плату за видачу технічних умов.

Пунктом 2 Розділу IV договору передбачено, що замовник сплачує плату приєднання, визначену пунктом 1 цього розділу, на поточний рахунок: Оператор: ГРМ у такому порядку та у відповідні терміни: авансованим платежем в розмірі 100% від вартості послуги, з урахуванням податку на додану вартість, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до умов додаткової угоди від 10 січня 2019 року до договору амовник перераховує оператору ГРМ 100% вартості робіт, вказаної у п. 1 цієї додаткової угоди протягом 3 (трьох) календарних днів після підписання даної угоди.

Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №6-1-1 на газифікацію житлового будинку ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , розмір зведеного кошторисного розрахунку становить 25 349 грн.

Згідно локального кошторису на будівельні роботи на момент подання даного позову їх вартість становить 53 896 грн. Саме ця сума була передбачена АТ «Львівгаз» - ОСОБА_1 на виконання будівельних робіт щодо газифікації його житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за травень 2018 - травень 2023, ОСОБА_1 сплатив 29 травня 2018 року за надані йому послуги щодо газифікації житлового будинку в АДРЕСА_1 суму у розмірі 35 240,25 грн.

АТ «Львівгаз» виконало свої зобов`язання за договором перед ОСОБА_1 , що підтверджується наступними документами: актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРМ та споживачем від 2 вересня 2020 року; актом прийняття в експлуатацію комерційного вузла обліку газу від 2 вересня 2020 року; актом про приймання закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання до садового будинку від 7 вересня 2020 року, актом про приймання закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання нестандартне приєднання до газорозподільної системи садового будинку з прокладанням газопроводу СГТ «Екран» №11 від 7 вересня 2020 року; схемою зварних стиків поліетиленового г-д 40 мм, 25 мм, с/т; будівельним паспортом підземного (надземного) газопроводу газового вводу, ввідного газопроводу - проект №19-808-2018-ГПЗ; будівельним паспортом внутрішньобудинкового (внутрішньо-цехового) газообладнання; проект №19-808-2018-ГПВ.

ОСОБА_1 також підписано договір на розподіл природного газу від 2 вересня 2020 року, а також споживанням ним природного газу, що відображено у довідці про фінансовий стан споживача.

З довідки - дозволу від 7 вересня 2020 року на врізку, пуск газу після прийняття в експлуатацію об`єкта системи газопостачання нового будівництва вбачається, що проведено газифікацію згідно технічних умов №33/693 від 29 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 замовнику ОСОБА_1 , з приміткою про виконання робіт 10 липня 2019 року, тобто замовнику ОСОБА_1 було забезпечено газопостачання до його житлового будинку, згідно умов договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 липня 2021року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним договору №03А790-468-19 від 29 травня 2018 року на приєднання до газорозподільної системи одноквартирного будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та додаткових угод до договору №03А790-468-19 від 10 і 30 січня 2019 року, укладених між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, з урахуванням ухвали цього суду від 12 вересня 2022 року про виправлення описки, заяву апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 липня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 4 серпня 2021 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», ОСОБА_1 , з участю третьої особи: ОСОБА_5 , про визнання правочину недійсним задоволено. Ухвалено визнати недійсними договір №03А790-468-19 від 29 травня 2018 року на приєднання до газороздільної системи одноквартирного будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та додаткові угоди до договору №03А790-486-19 від 10 і 30 січня 2019 року, укладені між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та ОСОБА_1 .

У зв`язку із визнанням судом апеляційної інстанції недійсним договору №03А790-486-19 від 29 травня 2018 року на приєднання до газорозподільної системи одноквартирного будинку ОСОБА_1 та додаткових угод до договору №03А790-486-19 від 10 і 30 січня 2019 року, укладених між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та ОСОБА_1 , позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просив суд застосувати наслідки недійсності вказаного договору та додаткових угод до договору, стягнувши з відповідача на його користь 44 950,78 грн., які він сплатив на проведення робіт щодо газифікації його житлового будинку.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні первісного позову належить відмовити за його необґрунтованістю, а зустрічний позов - задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» різницю між розміром виконаних робіт (53 896 грн.) та їх частковою оплатою (35 240,25 грн.), що становить 18 655,75 грн.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі №127/13491/21-ц.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд першої інстанції на підставі аналізу наявних у справі доказів встановив, що відповідач за первісним позовом виконав договірні зобов`язання та в повному обсязі провів роботи по газифікації будинку позивача ОСОБА_1 , який частково сплатив за проведені роботи.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 18 655,75 грн. та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який правильно визначив характер спірних правовідносин та встановив дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування оскаржуваного рішення суду не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 3 грудня 2024 року.

Головуючий-______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк