Провадження № 2/442/2455/2024
УХВАЛА

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

"31" грудня 2024 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування на: житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва на праві власності № НОМЕР_1 від 20.08.2008; житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва на праві власності, яке зареєстроване у реєстровій книзі №2 за реєстровим номером №318 від 10.03.2001; Земельну ділянку, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку RA№336260 від 01.04.2005, яка розташована на території Дрогобицької територіальної громади Львівської області площею 0,1804 га, кадастровий номер земельної ділянки №:01:003:0014, Земельну ділянку, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку RA№336259 від 01.04.2005, яка розташована на території Дрогобицької територіальної громади Львівської області площею 0,2476 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0013, Земельну ділянку, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (спадкова справа №555/2008 та зареєстровано в реєстрі за р.№ 2-2273 від 21.08.2008), яка розташована на території Дрогобицької територіальної громади Львівської області площею 0,5572 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0031, :01:003:0032, Державний акт I-ЛВ №004385 від 30.04.1996.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, після отримання позовної заяви перевіряє її на дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивачем долучено до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Однак, суд вважає, що визначені позивачем вимоги про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно є самостійними позовними вимогами.

З таких підстав, позивачем слід здійснити оплату судового збору за кожну із позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Враховуючи вартість спірного нерухомого майна, за п`ять вимог майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 6056 грн.

З таких підстав, позивачеві слід доплатити судовий збір в розмірі 4844,80 грн.

Щодо заявленого клопотання про розгляд справи у в порядку спрощеного провадження, то суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

У ч.1 ст.2 ЦПК України регламентовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, з наведених норм вбачається, що позивач, звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, зобов`язаний оформити таку у відповідності до вимог ЦПК України, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При таких обставинах дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в десятиденний термін з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Павлів З.С.