Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/2037/24
Провадження № 2/711/2386/24
23 вересня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Копаєвій Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», в особі представника Титаренка В.М., який діє на підставі довіреності від №021-3 від 02.01.2024р., звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 на його (позивача) користь заборгованість за Кредитним договором №30.04.2021-100006973 від 30.04.2021 року в загальній сумі 16 070 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 30.04.2021р. між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №30.04.2021-100006973 (оферта), на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 7 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою: у розмірі 2% на день, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ»; у розмірі 2,5% на день, яка застосовується протягом усього строку на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість.
30.11.2021р. між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» був укладений договір факторингу №301121-1, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР». У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі в розмірі 16 070 грн., з яких: 7 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 070 грн. заборгованість за процентами.
Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 16 070 грн., а також судовий збір по справі.
Від відповідача заперечень проти позову не надходило.
21.08.2024р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивачем в позовній заяві заявлене клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду.
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача (викладеної в позовній заяві) судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Судове засідання з розгляду справи було призначене на 19.09.2024р., проте у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7, ч. 9 ст. 10, ст. 11, ч. 2 ст. 247, ст. ЦПК України, внаслідок чого на підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (19.09.2024р.), а дату складання повного тексту рішення (23.09.2024р.), що відповідає правовій позиції, сформованою Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022р. у справі №1519/2-5034/11.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
30.04.2021 року між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №30.04.2021-100006973 шляхом підписання (акцептування) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 7 000 грн. терміном на 10 календарних днів, зі сплатою позичальником процентів за користування кредитом: за процентною ставкою «Економ» - у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та пролонгованого строків; за процентною ставкою «Станадарт» - 2,5% за один день користування кредитом, яка застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків. Розмір процентів, які сплачуються до 09.05.2021року складає 1 400 грн.
Умовами зазначеного договору визначено, що пролонгація строку користування кредитом здійснюється Позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право Позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру. Максимальний розмір процентів за договором (сумарно процентів «Економ» та процентів «Стандарт») становить 14 000 грн. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються.
Якщо Позичальник не скористається правом на пролонгацію/наступну пролонгацію, після закінчення первинного/пролонгованого строку нараховуються проценти «Стандарт» до дати досягнення процентами максимального розміру, або до дати, коли Позичальник скористається правом на пролонгацію, сплативши проценти за весь попередній строк користування кредитом, залежно від дати, яка настане раніше. Максимальний строк, на який надається кредит період, який складається з кількості календарних днів фактичного користування кредитом (залишком кредиту у разі його дострокового часткового повернення), протягом якого нараховуються проценти («Економ» та/або « ОСОБА_2 ») до досягнення загальною сумою процентів («Економ» та/або «Стандарт») їх максимального розміру.
На виконання умов кредитного договору №30.04.2021-100006973 від 30.04.2021 року на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 було перераховано 30.04.2021р. кредитні кошти в розмірі 7 000 грн., що підтверджується квитанцією від 30.04.2021 року /а.с. 22/.
Оскільки зобов`язання за вказаним кредитним договором відповідачем виконувалися несвоєчасно та не у повному обсязі, заборгованість останнього станом на 29.11.2021р. складала 16 070 грн., з яких: 7 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9 070 грн. заборгованість за відсотками /а.с. 12-14/.
В подальшому, а саме 30.11.2021р. між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» був укладений договір факторингу №301121-1, відповідно до умов якого ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передав ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (Фактор) прийняв право вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі, який є додатком та невід`ємною частиною договору факторингу. Право вимоги вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимоги та скріплення його печатками сторін /а.с. 34-36/.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021р., від ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» перейшло право вимоги і до ОСОБА_1 за кредитним договором №30.04.2021-100006973 від 30.04.2021р. на загальну суму 16 070 грн., з яких: 7 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9070грн. заборгованість за відсотками /а.с. 10/.
Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за вищевказаним Договором позики, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що, укладаючи кредитний договір №30.04.2021-100006973 від 30.04.2021 року в електронній формі, сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у вказаному кредитному договорі, і він користувався такими коштами, однак, свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом останній належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої складає 16 070 грн., з яких: 7 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9 070 грн. заборгованість за відсотками.
При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Враховуючи ту обставину, що, в порушення умов кредитного договору №30.04.2021-100006973 від 30.04.2021р., відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422 грн. 40 коп. /а.с. 38/.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., що стверджується платіжною інструкцією №688 від 01.02.2024 року /а.с. 38/.
Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то на підставі ч. 2 с. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений 23.09.2024 року.

Головуючий : В.М. Скляренко