Справа № 953/3627/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Демченко С. В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачів - адвоката Сафронової О. В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
12 травня 2023 року представники позивача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» - адвокати Пономаренко М. А. та Прядка В. О. звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», в якій просили:
- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму матеріальних збитків, спричинених ДТП у розмірі 231 317, 84 грн;
- стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» суму невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 13 400 грн;
- стягнути з відповідачів на користь АТ «Українська залізниця» витрати з оплати судового збору у розмірі 3670, 75 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.
28 серпня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сафронової О. В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що транспортний засіб, яким керував ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_2 , на підставі договору позички транспортного засобу вантажного сідлового тягача Е від 05 березня 2020 року та акту прийому-передачі майна від 05 березня 2020 року та договору № 2 від 01 лютого 2022 року, він передав у тимчасове користування/володіння ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК». За таких обставин право користування та володіння вищевказаним транспортним засобом станом на момент вчинення ДТП не належало ОСОБА_2 , який отримує дохід від здачі в оренду належного йому на праві власності транспортного засобу. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають у трудових відносинах. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у цій справі. Акцентувала увагу на тому, що стороною позивача долучена до матеріалів справи претензія від 24 лютого 2021 року, яка була надіслана на адресу ОСОБА_2 , однак доказів, що вказана претензія була отримана відповідачем, матеріали справи не містять, отже вказаний доказ не є достатнім та достовірним. Вирахування матеріального збитку, завданого транспортному засобу УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , складено з порушенням норм матеріального права, оскільки вирахування матеріального збитку повинно проводитися з урахуванням страхового відшкодування та вартості транспортного засобу у пошкодженому стані. Позивач не надав жодної інформації щодо балансової вартості транспортного засобу відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У матеріалах справи відсутня інформація станом на день подання цієї позовної заяви щодо знаходження на балансі позивача транспортного засобу - УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 . Надане позивачем експертне автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріальних збитків № 728/19 від 28 вересня 2020 року, виконане не судовим експертом, а спеціалістомавтотоварознавцем ОСОБА_5 з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, тому не може бути доказом у цій справі, крім того, у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано докази у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК» та у Головного управління ДПС у Київській області інформацію.
20 березня 2024 року від представника відповідача ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» - адвоката Сафронової О. В. надійшов відзив на позовну заяву, аналогічний відзиву, поданому нею як представником відповідача ОСОБА_2 , в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково зазначила, що регіональна філія «Південна залізниця АТ «Українська залізниця» не надала до суду повноважень представляти інтереси АТ Українська залізниця, а також доказів щодо порушення прав саме регіональної філії, у зв`язку з чим нею поданий позов. Зауважила, що відповідно до договору позички транспортного засобу від 05 березня 2020 року, акту прийому-передачі майна від 05 березня 2020 року та договору № 2 від 01 лютого 2020 року ФОП ОСОБА_2 передав у тимчасове користування/володіння транспортний засіб Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 . Змітс права володіння полягає у тому, що особа, яка фактично утримує у себе чужу річ, не є її власником, однак ставиться до неї як до своєї, і вважає, що їй належить можливість здійснювати усі правомочності власника. Отже право користування та володіння транспортним засобом Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 не належить ОСОБА_2 , який лише отримує дохід від здачі в оренду цього транспортного засобу та напівпричепу. Крім того, ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_3 (винуватець у ДТП), не є користувачем та не володів на момент ДТП автомобілем Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 . Зауважила, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Вказала, що у матеріалах справи відсутня інформація щодо місця роботи ОСОБА_3 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК» адвоката Сафронової Оксани Валеріївни про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Демченко Світлани Валеріївни від розгляду цивільної справи № 953/3627/23.
18 квітня 2024 року від представників позивача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» - адвокатів Пономаренко М. А. та Прядка В. О. надійшла відповідь на відзив. Акцентували увагу на тому, що у представників позивача були відповідні повноваження для звернення до суду з цією позовною заявою, оскільки АТ «Українська залізниця» є юридичною особою, яка у цьому судовому процесі діє через свою філію регіональну філію «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», що жодним чином не суперечить нормам процесуального законодавства України. Зауважили, що сторона відповідача ототожнює поняття «висновок судового експерта» та звіт дослідження спеціалістом автотоварознавцем пошкодженого майна, що є необґрунтованим. Крім того, Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якою не встановлений обов`язок щодо попередження суб`єкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Позивач реалізував своє право на встановлення дійсного розміру завданого позивачу збитку та звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, який здійснив таку оцінку. Долучений до матеріалів справи звіт виконаний уповноваженою особою, у ньому зазначена інформація, що стосується предмета доказування, за своїм змістом він відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, тому є належним, допустим та достовірним доказом. Посилання сторони відповідача на відсутність в матеріалах справи інформації щодо балансової вартості автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування як звіт про оцінку майна. При цьому представники позивача не стверджують про знищення транспортного засобу - УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 . Зауважили на тому, що наведені стороною позивача правові позиції Верховного Суду, не є релевантними до обставин цієї справи, оскільки зазначені відповідачем судові рішення стосуються обставин, коли транспортний засіб внаслідок ДТП був визнаний фізично знищений, тоді як в цій справі транспортний засіб внаслідок ДТП зазнав пошкоджень, проте не був фізично знищений.
Представник позивача Болотова Е. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідачів ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» адвокат Сафронова О. В. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзивах на позовну заяву.
Інші сторони по справі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Суд встановив, що 14 травня 2020 року близько 17 години 00 хвилин на 491 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Під час розгляду справи ОСОБА_3 вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав.
Постанова Ставищенського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року набрала законної сили 28 липня 2020 року

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС, наданою на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_6 , станом на 21 березня 2024 року власником автомобіля УАЗ-Патріот 31638, державний номерний знак НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , 2013 року випуску, є ПАТ «Укрзалізниця», .

Відповідно до довідки № 01-11/141 від 15 червня 2020 року, виданої начальником структурного підрозділу «Харківська автобаза» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 , автомобіль УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2013 року випуску, інвентарний № 505, знаходиться на балансі підприємства з 30 вересня 2013 року по теперішній час.

Згідно з інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) від 11 січня 2021 року, транспортний засіб Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_2 .

01 лютого 2020 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» в уповноваженій особі (на підставі довіреності № 1 від 11 січня 2020 року) ОСОБА_3 , що діє на підставі Статуту, укладений договір № 2 оренди напівпричіп спеціалізований Н/ПР- ЦИСТЕР Magyar SR3MEF 1988 р.

За умовами п. 1.1 Договору № 2 від 01 лютого 2020 року, орендодавець - ФОП ОСОБА_2 зобов`язався передати за плату орендареві у короткострокове користування, а орендар - ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» зобов`язався прийняти у короткострокове користування напівпричіп, що визначений у цьому договорі - напівпричіп спеціалізований Н/ПР- ЦИСТЕР Magyar SR3MEF 1988 р., та зобов`язався сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Положеннями п. 4.1 Договору встановлено, що строк користування напівпричіп спеціалізований Н/ПР- ЦИСТЕР Magyar SR3MEF 1988 р., що орендується від 01 лютого 2020 року до 31 січня 2023 року.

05 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» в особі водія ОСОБА_3 , що діє на підставі трудового договору, укладений договір позички транспортного засобу вантажного сідлового тягача Е.

Відповідно до умов вказаного договору, позикодавець - ФОП ОСОБА_2 зобов`язується передати користувачеві - ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» в безоплатне користування транспортний засіб, а саме вантажний автомобіль Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1997 року випуску.

Положеннями п. 2.1. Договору встановлено, що договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 6 місяців.

05 березня 2020 року ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» в особі водія ОСОБА_3 , що діє на підставі трудового договору, склали та підписали акт прийому-передачі майна за договором позички транспортного засобу вантажного сідлового тягача Е.

Так зі змісту акту прийому-передачі майна за договором позички транспортного засобу вантажного сідлового тягача Е вбачається, що позикодавець - ФОП ОСОБА_2 передав користувачеві - ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» транспортний засіб - вантажний автомобіль Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1997 року випуску.

Зі змісту листа начальника Управління правового супроводу з питань врегулювання збитків Департаменту юридичного забезпечення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» ОСОБА_8 від 14 грудня 2020 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за полісом № АО2431836.

У вказаному листі зазначено, що на підставі обставин ДТП та наданих документів був складений страховий акт, на підставі якого подію, яка мала місце 14 травня 2020 року на 491 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» визнано страховою. Розмір страхового відшкодування складає 127400 грн. Полісом № АО2431836 встановлена франшиза у розмірі 2600 грн. ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за полісом № АО2431836 зобов`язалось здійснити виплату страхового відшкодування по вказаному випадку у розмірі 127 400 грн.

Зі змісту долученого до матеріалів справи листа начальника юридичного відділу Управління з питань врегулювання збитків ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» Тихонова Д. М. від 06 вересня 2021 року вбачається, що представник АТ «Укрзалізниця» звертався до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» з вимогою про здійснення виплати страхового відшкодування у повному обсязі, на що представником ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» була надана відповідь про те, що 19 квітня 2021 року Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України було прийнято Рішення № 21/921-пк про застосування до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, що фактично призупинило господарську діяльність Товариства, у зв`язку з чим виникла тимчасова неспроможність ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виконувати свої зобов`язання перед клієнтами. Після фінансової стабілізації та поновлення господарської діяльності ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виконає всі свої існуючі зобов`язання, у тому числі перерахує залишок належного страхового відшкодування АТ «Укрзалізниця» у розмірі 13400 грн.

Відповідно до звіту № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля УАЗ-Патріот, держномер НОМЕР_3 , складеному 28 вересня 2020 року, матеріальний збиток, завданий власникові УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 352357,34 грн з урахуванням ПДВ на вартість запчастин. Вартість відновлювального ремонту автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу з урахуванням ПДВ на вартість запчастин складає 413662,52 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 складає 0,52. Вартість відновлювального ремонту автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 254090,33 грн, з урахуванням ПДВ на вартість запчастин. Вартість автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 у пошкодженому стані складає 98267,01 грн.

24 лютого 2021 року представник регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» направив на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претензію, в якій пропонувалося перерахувати на розрахунковий рахунок філії грошові кошти у розмірі 231 317,34 грн, з яких: 224957,34 грн різниця між розміром страхового відшкодування та розміром матеріального збитку, 3400 грн - витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, 2960 грн витрати на послуги евакуатора.

Зі змісту акту № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що структурний підрозділ «Харківська автобаза» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та ФОП ОСОБА_9 склали вказаний акт про те, що ФОП ОСОБА_9 були надані послуги з евакуації автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 . Загальна вартість послуг складає 2960 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 2765998 від 19 травня 2020 року, структурний підрозділ «Харківська автобаза» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 2960 грн, призначення платежу сплата по рахунку № 1 від 15 травня 2020 року за транспортування автомобіля без ПДВ.

Згідно з актом № 13/08/2020ІТС (здачі-прийомки виконаних послуг) від 28 вересня 2020 року, виконавець ФОП ОСОБА_5 на замовлення ПАТ «Українська залізниця» проводило автотоварознавчі дослідження з огляду КТЗ.

Відповідно до платіжного доручення № 2984635 від 20 серпня 2020 року, структурний підрозділ «Харківська автобаза» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 3400 грн, призначення платежу сплата по рахунку № 13/08/2020 від 13 серпня 2020 року за експертні послуги без ПДВ.

Зі змісту листа заступника начальника Головного управління ДПС у Київській області Буділовської В. № 5232/5/10-36-24-01 від 15 березня 2024 року вбачається, що 05 березня 2020 року до контролюючого органу від ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» надані повідомлення про прийняття працівника на роботу щодо ОСОБА_3 , в якому в графі 9 зазначена дата початку роботи 05 березня 2020 року. Згідно з графою 10 Додатку 5 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за формою № 4 ДФ за ІІ квартал 2022 року, поданого ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» наявні відомості, що дата закінчення періоду трудових або цивільно-парових відносин, проходження військової служби та відпусток ОСОБА_3 20 квітня 2022 року.

У листі Головного управління ДПС у Київській області № 5232/5/10-36-24-01 від 15 березня 2024 року вказано, що у наданих ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма № Д4) за період з березня 2020 року по грудень 2020 року, Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за період з І по ІV квартали 2020 року та Податкових розрахунках за період з І кварталу 2021 року по ІІ квартал 2022 року та з І кварталу 2023 року по ІІІ квартал 2023 року наявна інформація, що ОСОБА_3 нараховувалася заробітна плата як особі, яка перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК», що сплачував як податковий агент за таку особу податки.

З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК», є ОСОБА_2 .

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Положеннями ст. 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно зі ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Позивачем у цій справі є Акціонерне товариство «Українська залізниця», яке є юридичною особою, яке має відокремлені підрозділи, зокрема філію «Південна залізниця».

Отже АТ «Українська залізниця» може брати участь у справі, у тому числі через представників регіональної філії «Південна залізниця».

З матеріалів справи вбачається, що саме юридичною особою АТ «Укрзалізниця» видано доручення директору, першому заступнику директора та заступнику директора регіональної філії «Південна залізниця» діяти в інтересах довірителя, у тому числі філії та її структурних підрозділів.

На підставі викладеного суд встановив, що позовна заява підписана особами, які уповноважені діяти від імені позивача.

Суд зазначає, що належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин.

Належний позивач - особа, якій належить право вимоги.

Кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на захист порушених майнових прав на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки належить особі, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, який зазнав пошкодження внаслідок ДТП, а тому така особа вправі звернутися до суду за захистом порушеного права.

Суд встановив, що власником автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2013 року випуску, який був пошкоджений внаслідок ДТП, є АТ «Українська залізниця», транспортний засіб знаходиться на балансі АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» з 30 вересня 2013 року по теперішній час.

За таких обставин суд дійшов висновку, що АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» є належним позивачем у цій справі.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Під час розгляду цивільної справи за правилами позовного провадження кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Поряд з цим положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлені підстави звільнення від доказування, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, постанова Ставищенського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій водія ОСОБА_3 , стосовно якого ця постанова була ухвалена, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин вину ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 та допустив порушення п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної події та в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, суд вважає встановленою.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Суд встановив, що на час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (поліс № АО2431836).

На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що страховик власника транспортного засобу (ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»), яким була завдана шкода автомобілю потерпілої сторони (Акціонерного товариства «Українська залізниця»), частково виконав покладений на нього обов`язок з виплати страхового відшкодування у розмірі 114 000 грн.

При цьому відповідно до листа начальника юридичного відділу Управління з питань врегулювання збитків ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» ОСОБА_10 від 06 вересня 2021 року залишок належного страхового відшкодування АТ «Українська залізниця» складає 13400 грн, яке ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» зобов`язалось відшкодувати після фінансової стабілізації та поновлення господарської діяльності.

Отже невідшкодованими ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» позивачу залишаються 13400 грн, доказів протилежного суду не надано.

Суд враховує, що відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву та у встановленому законом порядку не спростував розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача суми невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 13 400 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимог позивача про відшкодування збитків, спричинених ДТП у розмірі 231 317, 84 грн, які позивач просить сягнути солідарно на свою користь з ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК», то суд зазначає таке.

За змістом ст. 1187 ЦК України суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка фактично володіє об`єктом підвищеної небезпеки як на відповідній правовій підставі (будь-яке титульне володіння), так і без неї (безтитульне володіння), за виключенням умов, передбачених ч. 4 ст. 1187 ЦК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Проте, приписами ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до наведених положень закону шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Так, під володільцем джерела підвищеної небезпеки необхідно розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела.

З наданих сторонами письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, суд встановив, що на час вчинення дорожньо-транспортної події ОСОБА_3 працював водієм у ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» та виконував свої трудові обов`язки, а транспортний засіб Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , на підставі договорів оренди від 01 лютого 2020 року, укладених між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК», був переданий у короткострокове користування ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» на строк з 01 лютого 2022 року до 31 січня 2023 року.

З аналізу викладеного слідує, що водій транспортного засобу - Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки Magyar SR3MEF, державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_3 , на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК», якому на підставі договору позички транспортного засобу вантажного сідлового тягача Е від 05 березня 2020 року, передано у користування зазначений вище транспортний засіб, який на праві власності належить ОСОБА_2 , а тому саме ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП.

З огляду на встановлені обставини справи, зміст та характер відносин, слідує, що за спричинену працівником ОСОБА_3 шкоду відповідальність має нести його роботодавець - ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК», який є законним володільцем джерела підвищеної небезпеки та з яким у трудових правовідносинах перебував винний водій ОСОБА_3 .

У поданому до суду відзиві представник відповідача ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» - адвокат Сафронова О. В. не спростувала факт перебування водія ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК».

Крім того, відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 керував належним ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» на підставі договору позички транспортного засобу вантажного сідлового тягача Е від 05 березня 2020 року, укладеним між ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» та ОСОБА_2 , транспортним засобом, не виконуючи при цьому покладені на нього трудові обов`язки або ж у не робочий час.

Разом з тим суд погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сафронової О. В. про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки чинними нормами цивільного законодавства не встановлений обов`язок власника транспортного засобу відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що був переданий власником у володіння іншої особи.

За таких обставин суду дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» до ОСОБА_2 слід відмовити.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» на користь позивача матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Як зазначалося раніше, на час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (поліс № АО2431836).

Суд встановив, що ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 114 000 грн.

Крім того, суд розглядаючи вказану справу по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача суму невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 13 400 грн.

За таких обставин розмір страхового відшкодування, обов`язок щодо сплати якого виник у страховика - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» складає 127400 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблений висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Отже, ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, має обов`язок відшкодувати позивачу, як потерпілій стороні, у порядку визначеному ст. 1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) для повного відшкодування завданої ним шкоди.

За змістом ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження завданого збитку сторона позивача надала суду звіт № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля УАЗ 31638, держномер НОМЕР_3 від 28 вересня 2020 року, з якого слідує, що матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 352357,34 грн, з урахуванням ПДВ на вартість запчастин. Вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу 413662, 52 грн, з урахуванням ПДВ на вартість запчастин. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні 254090, 33 грн, з урахуванням ПДВ на вартість запчастин. Вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 98267,01грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Положеннями ч. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що суб`єктами оціночної діяльності, у тому числі суб`єкти господарювання є зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

За змістом ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

За змістом ст. 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Сторона відповідача посилається на те, що звіт № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 28 вересня 2020 року викликає сумніви щодо правильності розрахунків матеріального збитку, оскільки надане експертне дослідження виконане без урахування страхового відшкодування та вартості автомобіля у пошкодженому стані, звіт виконаний не судовим експертом, а спеціалістом-автотоварознавцем, у звіті не зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність та наявність вказівки в дослідженні, що воно подається до суду.

Суд враховує те, що сторона відповідача, заперечуючи щодо наданого стороною позивача звіту № 13/08/2020Ч від 28 вересня 2020 року не надала власного розрахунку вартості матеріального збитку, не зазначила будь-яких доказів допущення помилок у розрахунку, а лише висловлює власні припущення, не маючи при цьому спеціальних знань у відповідній сфері.

Також сторона відповідача на спростування належного звіту позивача № 13/08/2020Ч під час розгляду справи не заявляла клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Як слідує зі змісту звіту № 13/08/2020Ч від 28 вересня 2020 року, він складений на замовлення Акціонерного товариства «Українська залізниця» суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , яка має вищу технічну освіту, стаж експертної роботи з 2004 року, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 4958, видане Фондом Державного майна України 17 березня 2007 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 3140-ПК від 10 жовтня 2007 року, занесена до Державного реєстру оцінювачів України № 5477 від 28 квітня 2007 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_5 мала повноваження на визначення оцінки матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобілю.

Положеннями п. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 передбачено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; установити пробіг за одометром; зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

У звіті № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля УАЗ 31638, держномер НОМЕР_3 від 28 вересня 2020 року зазначено, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився в присутності власника такого за адресою: АДРЕСА_1 .

Досліджуючи зміст вищевказаного звіту, суд дійшов висновку, що звіт виконаний відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, а тому такий звіт є належним і допустимим письмовим доказом для суду при розгляді справ щодо відшкодування шкоди у спорі між учасниками ДТП та учасниками і страховиками.

Під час розгляду справи стороною відповідача не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем звіт є неправильним або неповним та,що спеціалістом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.

Що стосується доводів сторони відповідача з приводу того, що вказаний звіт виконаний з порушенням Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ, оскільки у ньому не зазначено, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому такий звіт не може бути прийнятий до уваги, то суд звертає увагу сторони відповідача на те, що дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 13/08/2020Ч від 28 вересня 2020 року не є висновком експерта, та не може вважатись таким.

Крім того, при складанні дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 13/08/2020Ч від 28 вересня 2020 року, оцінювач про кримінальну відповідальність не попереджається.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги відсутність обґрунтованих заперечень щодо зазначеного звіту з боку відповідача, суд визнає звіт № 13/08/2020Ч від 28 вересня 2020 року належним і допустимим доказом та при вирішенні позовних вимог приймає до уваги саме звіт наданий позивачем, як такий, що не викликає сумніви в його правильності.

Вимогами ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зазначає, що у чинній редакції ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено право потерпілого не погоджуватися з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а авто визнається фізично знищеним виключно на підставі висновку експертизи або оцінки. Також не передбачено можливості переходу права на залишки авто до страховика або МСТБУ. Таким чином, суд має можливість стягнути зі страховика та/або заподіювача шкоди виключно різницю між вартістю матеріального збитку, що дорівнює ринковій вартості авто на момент ДТП, та утилізаційною вартістю авто.

Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту звіту № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля УАЗ 31638, держномер НОМЕР_3 від 28 вересня 2020 року вбачається, що у даному випадку вартість відновлювального ремонту КТЗ Свр без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 4136662, 52 грн, тобто не менше ринкової вартості С, яка становить 352357, 34 грн. За таких обставин відновлювати такий КТЗ економічно недоцільно.

На підставі звіту № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля УАЗ 31638, держномер НОМЕР_3 від 28 вересня 2020 року суд встановив, що фактично мало місце фактичне фізичне знищення автомобіля, оскільки витрати на його відновлення є економічно необґрунтованими, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі досліджених доказів у справі, суд дійшов висновку, що транспортний засіб позивача УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , вважається фізично знищеним, адже витрати на відновлювальний ремонт перевищують його оцінку без пошкоджень на час виникнення ДТП.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що у цьому випадку у ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» виник обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП і страховою виплатою (лімітом за шкоду майну згідно з полісом № АО2431836 від 22 лютого 2020 року).

Відповідно до звіту № 13/08/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля УАЗ 31638, держномер НОМЕР_3 від 28 вересня 2020 року, ринкова вартість автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент пошкодження становить 352357,34 грн, вартість вказаного автомобіля у пошкодженому стані становить 98267, 01 грн.

З огляду на викладене з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» підлягає стягненню на користь позивача матеріальний збиток з вирахуванням страхового відшкодування у розмірі 126690,33 грн (352357, 34 98267,01 127400).

Крім того, положеннями п. 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що сторона позивача понесла витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу - УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , спричинених внаслідок ДТП, яка мала місце 14 травня 2020 року, що підтверджується актом № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг), зі змісту якого слідує, що ФОП ОСОБА_9 надавало структурному підрозділу «Харківська автобаза» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» послуги з евакуації автомобіля УАЗ-Патріот, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартість яких складає 2960 грн, а також платіжним дорученням № 2765998 від 19 травня 2020 року.

За таких обставин, понесені позивачем витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2960 грн також підлягають стягненню з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК».

Крім того, з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» підлягають стягненню витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3400 грн.

З огляду на викладене з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» підлягає стягненню на користь позивача матеріальний збиток у розмірі 133050 грн 33 коп.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачами заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 3670,75 грн, сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з ТОВ «ТРАНС ТОП ЛАК» у розмірі 1995 грн 76 коп. та з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» у розмірі 200 грн 79 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» матеріальну шкоду у розмірі 133050 (сто тридцять три тисячі п`ятдесят) гривень 33 (тридцять три) копійки.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» суму невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 13 400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір в розмірі 1995 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 76 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір в розмірі 200 (двісті) гривень 79 копійок.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця», , місцезнаходження: м. Харків вул. Євгена Котляра, 7

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ТОП ЛАК», , місцезнаходження: Київська область, Ставищенський район, с. Розкішна, вул. Галянта Віталія, 109А, кв.1.

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», , місцезнаходження: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6А.

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 01 липня 2024 року.

Суддя С.В. Демченко