03.07.2024 Єдиний унікальний номер 205/8466/24
Справа № 205/8466/24
Провадження № 2/205/3429/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотова В.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, виділення частки домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024 року представник позивача адвокат Жура Н.В. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

28.06.2024 року судом в порядку, передбаченому ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру щодо адреси реєстрації відповідача, інформація щодо позивача відсутня.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків з наступних підстав.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно із п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності вартістю майна.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов підлягає грошовій оцінці, оскільки предметом спору є припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та виділення ОСОБА_1 в натурі 1/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши право власності на частину зазначеного домоволодіння, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складає 760 000 грн., і, відповідно, 1/3 частина зазначеного домоволодіння складає 253 333 грн., що і є ціною позову.

Разом з тим, звіту про оцінку майна матеріали справи не містять, а тому встановити вартість домоволодіння не вбачається можливим.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт чи акт про оцінку майна.

За порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, затвердженому постановою КМУ від 04 березня 2013 року № 231 зазначено, що термін дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більш як шість місяців з моменту оцінки, адже ціна позову має бути визначена у наведені строки.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною.

Як роз`яснено у п. 16 Постанови №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

Отже, на підтвердження дійсної вартості спірних об`єктів нерухомого майна позивачем до матеріалів позовної заяви повинні бути додані відповідні та належні підтверджуючі документи з визначеною вартістю спірного майна станом на час пред`явлення позову до суду, проте їх відсутність унеможливлює визначити дійсну ціну позову за позовними вимогами, та відповідно встановити, суму судового збору, який підлягає сплаті за пред`явлення до суду позову, що узгоджується з висновками викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17.

У зв`язку з чим, позивач повинен надати суду оригінал звіту про оцінку (висновок про вартість) нерухомого майна станом на день подачі позову для визначення судом правильної суми судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки та надати суду оригінал звіту про оцінку (висновок про вартість) нерухомого майна станом на день подачі позову.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Частиною 2 ст. 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, з огляду на зміст позовних вимог, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, виділення частки домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Федотова В.М.

.