Номер провадження: 22-ц/813/3754/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Верезуб Катерина Олександрівна, про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви.

Заявник звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт посвідчення 14.09.1993р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 заповіту ОСОБА_2 , відповідно до якого усе належне майно, де б воно не було та з чого не складалося, яке на день смерті буде їй належати, та не що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй квартиру № шістдесят два в будинку № сто сорок шість корпус два по Чорноморському шляху в місті Одесі заповіла ОСОБА_3 та встановити факт що заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчений 14.09.1993р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 на ім`я ОСОБА_3 , належить спадкоємцю ОСОБА_3 , обґрунтовуючи її тим, що у написанні документів прізвища та імені є розбіжності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити заяву, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про недостатність доказів для доведення обставин, викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених вимог.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 14 вересня 1993 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 посвідчено заповіт ОСОБА_2 , яким вона заповідала все своє майно ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Веризуб К. на ім`я заявника 06.07.2023р. надано відповідь, згідно якої ім`я та по-батькові заповідача не співпадає з іменем та по-батькові в наданих заявником Свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах, а тому запропоновано звернутися до суду для встановлення певного факту.

Заявником у якості доказів суду надано:

1) копія паспорта ОСОБА_1 ;

2) копія Витягу про реєстрацію у спадковій справі №28/2023;

3) свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 НОМЕР_2 ;

4) копія Заповіту від 14.09.1993р.;

5) копія Свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1993 на ім`я ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до свого внутрішнього переконання, перевіривши письмові докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки надані заявником докази, у своїй сукупності, не дають змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, тобто розбіжностей у написанні імені та по-батькові спадкодавця, то у задоволенні заяви слід відмовити.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону породжувати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник має довести, що не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.

Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.

Апеляційним судом встановлено, що 14 вересня 1993 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-6520 посвідчено заповіт ОСОБА_2 , яким вона заповідала все своє майно ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Веризуб К. на ім`я заявника 06.07.2023р. надано відповідь, згідно якої ім`я та по-батькові заповідача не співпадає з іменем та по-батькові в наданих заявником Свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах, а тому запропоновано звернулися до суду для встановлення певного факту.

Відповідно до висновків Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1423-n від 26 вересня 2023 року, №056/1424-n від 26 вересня 2023 року, №056/1425-n від 26 вересня 2023 року (а.с. 38, 39, 40) встановлено факт індентичності написання прізвищ, імен та по батькові, які заявлені у заяві ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Як визначено у статтях 7780 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту належності особи до членів сім`ї військовослужбовця, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлені у заяві вимоги є законними та обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, помилки у написанні прізвищ є результатом перекладу з російської мови на українську мову, а також браком друкарських машинок з українською клавіатурою (фактичне використання римської цифри І замість літери і та її у зв`язку із відсутністю відповідних українських графем на клавіатурі).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви.

Повний текст судового рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 02 по 10 травня 2024 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 травня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Верезуб Катерина Олександрівна, про встановлення юридичного факту задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення: факт посвідчення 14 вересня 1993 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 4-6520 заповіту ОСОБА_2 , відповідно до якого усе належне майно, де б воно не було та з чого не складалось, яке на день смерті буде їй належати, та на що вона за законом матиме право, в тому числі на належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3 .

Встановити факт, що має юридичне значення про те, що заповіт від імені ОСОБА_2 , посвідчений 14 вересня 1993 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори зареєстрований в реєстрі за №4-6520 на ім`я ОСОБА_3 , належить спадкоємцю ОСОБА_3 .

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк