"30" грудня 2024 р. Справа № 363/6787/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді - Баличевої М.Б., за участі секретаря: Ходасевич Д.К., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

встановив:

30 грудня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява представника позивача- адвоката Коваль Ростислава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів з одночасним поданням заяви про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що 02.04.2021р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером :01:073:0091, який зареєстровано в реєстрі за №981 та посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області. На підставі вищевказаного документу, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:073:0091, сплативши на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 117 000 грн. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.10.2024р. по справі №367/9485/21 було залишено в силі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18.07.2023р. по вищевказаній справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.04.2021р. земельної ділянки з кадастровим номером :01:073:0091, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , діючи через свого представника, приймав активну учасить у справі та йому відомо про вищевказане судове рішення, проте коштів сплачених за недійсним договором купівлі-продажу відповідач не повернув.

Судом встановлено, що 02.04.2021 р. ОСОБА_3 здійснив продаж земельної ділянки площею 0,0586 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:073:0091.

Матеріали справи містять рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18.07.2023 р., Постанову Верховного суду від 30.10.2024 року по справі № 367/9485/21, які зроблені з Єдиного реєстру судових рішень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 10 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити, оскільки представником ОСОБА_1 будь-яких письмових доказів на обгрунтування забезпечення позову не подано, не наведено об`єктивних даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 352, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Баличева М.Б.