КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 369/4556/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9975/2024Головуючий у суді першої інстанції - Фінагеєва І.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника прокуратури Скляр Д.Ю.,

представника відповідача

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2024 року по цивільній справі за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Герасимів Юлії Вадимівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками, шляхом їх повернення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Герасимів Юлії Вадимівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками, шляхом їх повернення.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що прокуратурою області встановлено порушення вимог земельного та лісового законодавства під час набуття у власність громадян земельних ділянок на території Ходосівської сільської ради, що полягає в наступному.

На підставі рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 липня 2021 року № 24/30, «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», вирішено передати у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:0021 загальною площею 0,8034 га на території с. Ходосівка Обухівського району Київської області.

ОСОБА_5 здійснила відчуження вказаної земельної ділянки 16 липня 2021 року на підставі оплатного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зима Н.Ф., реєстровий № 1417, на користь ОСОБА_1 .

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:0001:0021 загальною площею 0,8034 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:0001:5362 загальною площею 0,3322 га, :03:0001:5363 загальною площею 0,4712 га, та зареєстровано право власності ОСОБА_1 на них.

Крім того, рішенням Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 липня 2021 року № 24/19, «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», вирішено передати у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:0014 загальною площею 1,3411 га на території с. Ходосівка Обухівського району Київської області.

ОСОБА_4 здійснив відчуження вказаної земельної ділянки 16 липня 2021 року на підставі оплатного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зима Н.Ф., реєстровий № 1422, на користь ОСОБА_1 .

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки здійснено поділ земельної ділянки :03:0001:0014 загальною площею 1,3411 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:0001:5683 загальною площею 0,6605 га. та :03:0001:5684 загальною площею 0,6806га та зареєстровано право власності ОСОБА_1 на них.

На підставі рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 липня 2021 року № 24/41, «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», вирішено передати у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:0017 загальною площею 0,8141 га на території с. Ходосівка Обухівського району Київської області.

ОСОБА_3 здійснила відчуження вказаної земельної ділянки 16 липня 2021 року на підставі оплатного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зима Н.Ф., реєстровий № 1423, на користь ОСОБА_1 .

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:0001:0017 загальною площею 0,8141 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:0001:5572 загальною площею 0,4192 га., :03:0001:5573 загальною площею 0,3953 га та зареєстровано право власності ОСОБА_1 на них.

Таким чином, ОСОБА_6 на сьогоднішній день є власником шести земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:0001:5362 загальною площею 0.3322 га; :03:0001:5363 загальною площею 0.4712 га; :03:0001:5572 загальною площею 0.4192 га; :03:0001:5573 загальною площею 0.3953 га; :03:0001:5683 загальною площею 0.6605 га; :03:0001:5684 загальною площею 0.6806 га.

Вказані земельні ділянки відносяться за основним цільовим призначенням до земель сільськогосподарського призначення (вид цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства) та розташовані в межах території Феодосіївської територіальної громади Обухівського району Київської області.

Прокурор вважає, що надання земельних ділянок громадянам здійснено всупереч вимог земельного та лісового законодавства, оскільки спірні земельні ділянки фактично перебували в постійному користуванні Києво-Святошинського державного агролісництва Київської обласної державної організації «КИЇВАГРОЛІС».

Позивач зазначив, що за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» (лист № 964 від 09.11.2021 та № 110 від 09.02.2022) земельні ділянки відповідачів повністю накладаються на землі кварталу №30 Києво-Святошинського державного агролісництва за даними лісовпорядкування 2006 року.

Також, на підтвердження права Києво-Святошинського державного агролісництва Київської обласної державної організації «КИЇВАГРОЛІС» на спірні земельні ділянки позивач посилається на матеріали лісовпорядкування 2008 року.

На думку позивача, спірні земельні ділянки відносились до державної власності, оскільки згідно п. 5 Розділу VIII «Прикінцевих положень» Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно ст. 57 Земельного кодексу України Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Прокурор вважає, що оспорюваним розпорядженням та договорами купівлі-продажу порушено інтереси держави, адже з власності держави протиправно вибули лісові землі.

На підставі викладеного, прокурор просив суд:

- визнати недійсними рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 липня 2021 року № 24/41 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність;

- визнати недійсними рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 липня 2021 року № 24/19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність;

- визнати недійсними рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 липня 2021 року № 24/30 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність;

- скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень: на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:5362 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 23 липня 2021 року за реєстраційним номером 59470351; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:5363 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 23 липня 2021 року за реєстраційним номером 59470655; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:5683 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 23 липня 2021 року за реєстраційним номером 59472597; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:5684 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 23 липня 2021 року за реєстраційним номером 59472976; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:5572приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 23 липня 2021 року за реєстраційним номером 59471109; на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:5573 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 23 липня 2021 року за реєстраційним номером 59471491;

- усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:0001:5362 загальною площею 0.3322 га; :03:0001:5363 загальною площею 0.4712 га; :03:0001:5572 загальною площею 0.4192 га; :03:0001:5573 загальною площею 0.3953 га; :03:0001:5683 загальною площею 0.6605 га; :03:0001:5684 загальною площею 0.6806 га.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.01.2024 року у задоволенні позову відмовлено (т. 3, а.с. 227-242).

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції невірно визначено дійсного власника земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка є об`єктом права власності Українського народу, а також характер спірних правовідносин, що мало своїм наслідком помилковий висновок про обрання прокурором неефективного способу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

При цьому, зазначає, що відновлення порушеного права у даній справі має бути захищено у спосіб, визначений ст. 391 цього Кодексу та ч. 2 ст. 152 ЗК України шляхом пред`явлення позову про повернення земельної ділянки, а не шляхом витребування спірної земельної ділянки на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, як про це вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні (т. 4, а.с. 1-13).

Представник прокуратури у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12.07.2021 № 24/30, «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», вирішено передати у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:0021 загальною площею 0,8034 га на території с. Ходосівка Обухівського району Київської області.

ОСОБА_5 здійснила відчуження вказаної земельної ділянки 16.07.2021 на підставі оплатного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зима Н.Ф., реєстраційний № 1417, на користь ОСОБА_1 .

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:0001:0021 загальною площею 0,8034 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:0001:5362 загальною площею 0,3322 га., :03:0001:5363 загальною площею 0,4712 га та зареєстровано право власності ОСОБА_1 на них.

Крім того, рішенням Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12.07.2021 № 24/19, «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», вирішено передати у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:0014 загальною площею 1,3411 га на території с. Ходосівка Обухівського району Київської області.

ОСОБА_4 здійснив відчуження вказаної земельної ділянки 16.07.2021 на підставі оплатного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зима Н.Ф., реєстраційний № 1422, на користь ОСОБА_1 .

У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки здійснено поділ земельної ділянки :03:0001:0014 загальною площею 1,3411 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:0001:5683 загальною площею 0,6605 га та :03:0001:5684 загальною площею 0,6806 га та зареєстровано право власності ОСОБА_1 на них.

На підставі рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 12.07.2021 № 24/41, «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», вирішено передати у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :03:0001:0017 загальною площею 0,8141 га на території с. Ходосівка Обухівського району Київської області.

ОСОБА_3 здійснила відчуження вказаної земельної ділянки 16.07.2021 на підставі оплатного договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зима Н.Ф., реєстраційний № 1423, на користь ОСОБА_1 .

У подальшому на підставі заяви ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:0001:0017 загальною площею 0,8141 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:0001:5572 загальною площею 0,4192 га, :03:0001:5573 загальною площею 0,3953 га та зареєстровано право власності ОСОБА_1 на них.

Таким чином, ОСОБА_6 на сьогоднішній день є власником шести земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:0001:5362 загальною площею 0.3322 га, :03:0001:5363 загальною площею 0.4712 га, :03:0001:5572 загальною площею 0.4192 га, :03:0001:5573 загальною площею 0.3953 га, :03:0001:5683 загальною площею 0.6605 га, :03:0001:5684 загальною площею 0.6806 га, які відносяться за основним цільовим призначенням до земель сільськогосподарського призначення (вид цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства) та розташовані в межах території Феодосіївської територіальної громади Обухівського району Київської області.

Так, за змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (пункт 5.5)).

Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Частиною третьою статті 1 ЛК України передбачено, що в Україні ліси та землі лісогосподарського призначення є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно з п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.

Згідно зі ст. 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ст. 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.

Можливість набуття права приватної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення передбачена також положеннями ст.ст. 56, 57 ЗК України.

Про зазначене вказувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Звертаючись до суду з позовом та заявляючи вимоги про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками, шляхом їх повернення, позивач, як на підставу для їх задоволення, посилався на те, що передані на підставі рішень сільради від 12.07.2021 земельні ділянки відносяться до лісів, які на момент передачі в приватну власність, перебували в державній власності та були вилучені з користування Києво-Святошинського державного агролісництва ДП СЛП "Київоблагроліс".

При цьому, обгрунтовуючи позов, прокурор посилався на те, що за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» (листи № 964 від 09.11.2021 та № 110 від 09.02.2022) спірні земельні ділянки перебували в постійному користуванні Києво-Святошинського державного агролісництва ДП "СЛП "Київоблагроліс".

Водночас згідно з проектом формування території і встановлення меж Ходосівської сільської ради народних депутатів та сільського населеного пункту Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області 1994 року, території, що пізніше були сформовані у спірні земельні ділянки, входили до земель, які обліковувалися як землі сільськогосподарського призначення ще за радгоспом «Хотівський», що підтверджено відповідним державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ № 001599 від 01.12.1997. Радгосп «Хотівський» був перетворений в КСП «Агрокомбінат «Хотівський». Ходосівською сільською радою народних депутатів 06.12.1999 року був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002924.

У свою чергу, серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку ст.стс. 387,388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 90)). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним) (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67)).

Заволодіння земельними ділянками є неможливим лише в разі, якщо на такі ділянки в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності. Якщо ж закон допускає набуття права власності на земельні ділянки, але обмежує їх використання лише з певною метою, то передання ділянок з порушенням такого обмеження може свідчити про те, що право власності порушника на земельну ділянку не виникло, але не свідчить про неможливість заволодіння (зокрема, неправомірного) земельною ділянкою.

З урахуванням наведеного, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном.

Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника-позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку спору щодо нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 37)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підкреслювала, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 368/1158/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Держава, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, не є володільцем спірних земельних ділянок, але як власник має право володіння нею (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Тому права держави підлягають захисту шляхом витребування такої ділянки з володіння останнього набувача. Статус володільця у держави може бути відновлений у разі задоволення вимог про витребування на її користь спірних земельних ділянок та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на земельні ділянки.

У разі задоволення вимог про витребування спірних земельних ділянок (а не усунення власнику перешкод у здійснення права власності, як помилково визначив прокурор) на користь власника, земельні ділянки лісового фонду (у разі доведення такого факту) підлягають поверненню у володіння держави.

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що витребування земельних ділянок у власність держави потребує оцінки добросовісності дій її фактичного реєстраційного володільця, який набув право власності на спірні земельні ділянки на підставі правочину, а також пропорційності втручання у його право на майно.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено, що спірні земельні ділянки мали лісогосподарське призначення, право власності на них зареєстровано за ОСОБА_1 , як останнім добросовісним набувачем на підставі оплатних договорів купівлі-продажу земельних ділянок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлений прокурором негаторний позов про повернення спірних земельних ділянок, у контексті зазначених обставин справи, є необґрунтованим та таким, що не спрямований на ефективне відновлення права держави на спірні земельні ділянки.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання апеляційної скарги щодо неможливості набуття права приватної власності на землі лісогосподарського призначення суперечать приписам ст.ст. 10, 12 ЛК України та ст.ст. 56, 57 ЗК України.

Подібні висновки висловленні у постановах Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 707/2475/22, від 24 .04.2024 року у справі № 707/2465/22.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2024 року по цивільній справі за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Герасимів Юлії Вадимівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками, шляхом їх повернення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 02 липня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова