Справа № 481/298/24
Провадж.№ 2/481/153/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі судових засідань Юхименко Т.М.,

за участю : представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 року представник позивача ОСОБА_4 , адвокат Ільків М.М. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 300000 грн, та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.05.2023 року близько 14:30 год відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої на 238 км. автодороги Н-11 (Дніпро-Миколаїв) водій ОСОБА_2 ,керуючи технічно справним автомобілем BMW 520I, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не сформував безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною свого транспортного засобу із задньою лівою частиною транспортного засобу ЗАЗ-1103, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду нього у попутному напрямку.Після того, водій ОСОБА_2 внаслідок вказаного зіткнення, допустив втрату контролю руху та неконтрольованого руху автомобіля BMW 520І, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в напрямку смуги зустрічного руху, тим самим змістившись на зустрічну смугу для руху, в якій рухався автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що призвело до зіткнення передньою частиною автомобіля ВМW 520І з лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок зазначених дій, що не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, від зіткнення водій автомобіля «3А3-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , втратив керованість та здійснив з`їзд у правий по ходу руху кювет, а автомобіль «ВА3 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив неконтрольований виїзд за межі проїзної частини ліворуч (по напрямку руху автомобіля «ВМW 520І») з послідуючим з`їздом в кювет. Відповідно до висновку експерта № 525 від 26.06.2023 року у ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої-нижньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. По ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Утворення даних тілесних ушкоджень при зіткненні двох автотранспортних засобів при знаходженні в салоні автомобіля, не виключається.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 31.07.2023 року № 481/1281/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 5 років.

Відповідно до виписного епікризу ОСОБА_4 поставлено діагноз: «Перелом середньої третини лівої гомілки зі зміщенням. Больовий синдром. ПФОХ ІІ ст.». Вказані травми спричинили сильний біль безпосередньо під час дорожньо-транспортної пригоди, а також значний дискомфорт в загальному. Крім того, позивач, у зв`язку з травмами пережив болючі оперативні втручання, а також був вимушений вживати значну кількість медикаментів. Попри те, що з дати дорожньо-транспортної пригоди минуло багато часу, її наслідки ОСОБА_4 відчуває і досі. У зв`язку з травмуванням позивачу довелося змінити звичний спосіб життя. Тривалий час позивач не міг не тільки проходити службу у військовій частині, але й загалом не міг нормально пересуватися. Позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду, з урахуванням усіх вищезазначених обставин, в сумі 300000,00 грн.

Представник позивача також повідомив, що ОСОБА_4 в порядку передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до Моторного транспортного (страхового) бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування, зокрема моральної шкоди у розмірі 1839 гривень 97 копійок. Розмір моральної шкоди, передбачений ЗК «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, не є достатнім для належного відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 року справу розподілено головуючому судді Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 22.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18.03.2024 року.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року, на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України судовий розгляд відкладений до 15.04.2024 року о 11:00 годині.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року, на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України судовий розгляд відкладений до 22.05.2024 року о 11:00 годині.

22.05.2024 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення йому адвоката через безоплатну правову допомогу, так як він відбуває покарання у виді позбавлення волі та не може самостійно скористатися послугами адвоката.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року доручено директору Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (код за , місцезнаходження: майдан Свободи, буд.5, під`їзд 6, м. Харків, Харківська область, 61022) призначити ОСОБА_2 , адвоката для здійснення представництва інтересів відповідача ОСОБА_2 , який відбуває покарання в Державній установі «Машівська виправна колонія №9» (адреса: 39433, Полтавська область, Полтавський район, с. Кустолово-Суходілка, вул. Лісна, 1/1) при розгляді цивільної справи № 481/298/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та забезпечити його прибуття для участі у судовому засіданні на 12.06.2024року о10:00год. У зв`язку з призначенням відповідачу адвоката, судовий розгляд відкладено до 12.06.2024 року 10:00 год.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_4 , адвокат Ільків М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у розмірі 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 7500 гривень витрат на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Гетя А.О., в судовому засіданні позов визнав частково, підтримавши позицію відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 31.07.2023 року № 481/1281/23 встановлено, що водій ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді водія 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 , 27.05.2023 року близько 14 годин 30 хвилин, в порушення п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВМW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-11 (Дніпро-Миколаїв) 238 км. (біля повороту на с. Добра Воля) у Баштанському районі Миколаївської області, зі сторони м. Новий Буг у напрямку м. Баштанка, яка має по одній смузі руху транспортних засобів в кожному з напрямків. Попереду нього у попутному напрямку рухався автомобіль «3А3-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 . У цей же час, у зустрічному для автомобіля «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, у своїй смузі руху, рухався автомобіль «BA3 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

На 238 кілометрі автодороги Н-11 (Дніпро-Миколаїв), водій автомобіля «BMW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.6-г, 12.9-б, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість для руху, не сформував безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною свого транспортного засобу з задньою лівою частиною транспортного засобу «3А3-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався прямолінійно в своїй смузі руху у попутному напрямку.

Після того, водій ОСОБА_2 внаслідок вказаного зіткнення, допустив втрату контролю руху та неконтрольованого руху автомобіля BMW 520І, реєстраційний номер НОМЕР_1 в напрямку смуги зустрічного руху, тим самим змістившись на зустрічну смугу для руху, в якій рухався автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що призвело до зіткнення передньою частиною автомобіля ВМW 520І з лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок зазначених дій, що не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, від зіткнення водій автомобіля «3А3-1103», реєстраційний номер НОМЕР_2 втратив керованість та здійснив з`їзд у правий по ходу руху кювет, а автомобіль «ВА3 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив неконтрольований виїзд за межі проїзної частини ліворуч (по напрямку руху автомобіля «ВМW 520І») з послідуючим з`їздом в кювет.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВА3 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер у приміщенні КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня», а пасажир автомобіля «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.6-г, 12.9-б, 13.1 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 286-1 КК України - порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 5 років.

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого ВТО та ЗХ № 2030/505 від 09.06.2023 року ОСОБА_4 поставлено діагноз: «Перелом середньої третини лівої гомілки зі зміщенням. Больовий синдром. ПФОХ ІІ ст.».

З довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 11.09.2023 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 29.05.2023 року по 09.06.2023 року.

Крім того, відповідач не заперечує свою вину у завданні шкоди позивачу, але заперечує її розмір.

Згідно пункту 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із положеннями ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, позивач, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частин третьою-четвертою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі №569/20510/19 (провадження №61-13787св20) зазначено, що «тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі №212/7628/21 (провадження №61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень ст.ст.16, 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц)».

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікована 17.07.1997 році). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20 вказав, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, §62, 12 липня 2007 року).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)).

Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Так, позивач у позові зазначив, що внаслідок ДТП йому поставлено діагноз: «Перелом середньої третини лівої гомілки зі зміщенням. Больовий синдром. ПФОХ ІІ ст.». Вказані травми спричинили сильний біль безпосередньо під час дорожньо-транспортної пригоди, а також значний дискомфорт в загальному. Крім того, позивач, у зв`язку з травмами пережив болючі оперативні втручання, а також був вимушений вживати значну кількість медикаментів. Попри те, що з дати дорожньо-транспортної пригоди минуло багато часу, її наслідки ОСОБА_4 відчуває і досі. У зв`язку з травмуванням позивачу довелося змінити звичний спосіб життя. Тривалий час позивач не міг не тільки проходити службу у військовій частині, але й загалом не міг нормально пересуватися.

Отже, щодо визначення розміру морального відшкодування, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 , як з особи, з вини якого сталася ДТП, та враховуючи завдання потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди внаслідок ДТП, локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, що отримав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, наслідки для здоров`я від отриманих ушкоджень, характер, глибину, тривалість та обсяг страждань (фізичних, душевних), яких зазнав позивач, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн., оскільки такий розмір моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 4 цього вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до суду з позовом у лютому 2024, а тому, виходячи із розміру заявлених позовних вимог (300000 гривень) та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 (3028,00 гривень), судовий збір за ставками, передбаченими підпунктом 1 пункту 1 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви становить 3000,00 гривень.

Позивач на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цій справі, а тому не сплачував судовий збір при зверненні з позовною заявою.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із тим, що позовні вимоги задоволені на 10 % від 300000,00 грн., то з відповідача в дохід держави слід стягнути, відповідно 10 % від 3000,00 грн. судового збору за вирішення справи судом, що становить 300,00 грн.

Керуючись ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 300 (триста) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, на підставі вироку Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1281/23 від 13.07.2023 року, в Державній установі «Машівська виправна колонія №9».

Повний текст рішення виготовлений 23.09.2024 року.

Суддя С.І. Вжещ