головуючий у суді І інстанції Мальцев Д.О.
провадження № 22-ц/824/5319/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: президент ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котін Петро Борисович, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі за текстом - ДП «НАЕК «Енергоатом»), у якому просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 123 411 грн 06 коп.

Позов обґрунтовано тим, що на порушення вимог частини 7 статті 235 КЗпП України, а також принципу обов`язковості судового рішення, ДП «НАЕК «Енергоатом» виконав рішення Шевченківського районного суду у справі № 761/16157/21 від 23 лютого 2022 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі в частині, що підлягала негайному виконанню, лише 12 травня 2022 року (день допуску до роботи), у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 123 411 грн 06 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 123 411 грн 06 коп.

Стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 234 грн 12 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ДП «НАЕК «Енергоатом» виконав рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року у справі № 761/16157/21 про поновлення ОСОБА_1 на роботі лише 12 травня 2022 року, тобто із затримкою у 54 робочих днів, тому з урахуванням розміру середньомісячної заробітної плати, розмір компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача становить 123 411 грн 06 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП «НАЕК «Енергоатом» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що належним способом захисту прав позивачки є звернення до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду про поновлення до судді, що розглянув трудовий спір, у межах позовного провадження у цивільній справі № 761/16157/21 про поновлення на роботі, а не звернення з окремим позовом.

Стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника здійснюється на підставі ухвали суду.

Висновок щодо зазначеного порядку застосування норми статті 236 КЗпП України, який не враховано судом першої інстанції, викладений у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 745/207/21 (провадження № 61-12346св22).

Вказує, що суд першої інстанції не дотримався цього висновку та норм процесуального законодавства України та не надав в оскаржуваному рішенні оцінки аргументам відповідача про відсутності його вини у затримці виконання рішення суду від 23 лютого 2022 року у частині поновлення позивачки на посаді з 24 лютого 2022 року, оскільки на наступний день -24 лютого 2022 року російська федерація розпочала проти України широкомасштабну війну, що супроводжувалося вторгненням на територію України озброєних військових формувань та бойовими діями, зокрема в Київській області, та ракетними ударами по місту Києву

Зазначає, що вказані обставини унеможливили: фактичне, а не формальне виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника; забезпечення позивачці реального доступу до роботи і робочого місця та можливості виконання своїх посадових обов`язків; забезпечення позивачці безпечних для її життя та здоров`я умов праці.

На думку відповідача указане свідчить про відсутність його вини у ситуації, що склалася, з огляду на зазначені факти, що виключає наявність правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за статтею 236 КЗпП України.

Указані доводи відповідача відображені також у відзиві на позовну заяву та в запереченні на відповідь на відзив, які є у справі, однак такі залишені судом першої інстанції поза увагою.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить апеляційну скаргу ДП «НАЕК «Енергоатом» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відзив обґрунтований тим, що відповідачем не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження припинення роботи підприємства що унеможливлювало б видачу наказу про поновлення позивачки на роботі на виконання рішення суду, не зазначено обставин, які б свідчили про відсутність умов, необхідних для виконання роботи позивачем, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення роботи позивачем саме через введення воєнного стану.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року у справі № 761/16157/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ДП «НАЕК «Енергоатом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котін П.Б., задоволено, визнано неправомірним і скасовано наказ про звільнення, наказ про внесення змін до наказу про звільнення, поновлено ОСОБА_1 на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с. 7-11).

Наказом т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Котіна П.Б. від 12 травня 2022 року № 457-к скасовано дію наказу про звільнення позивача, наказу про внесення змін до наказу про звільнення, поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта (а.с. 12).

Відповідно до довідки від 13 травня 2021 року № 136/5 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 станом на 26 березня 2021 року за 2 місяці (січень-лютий 2021 року) становить 2 285 грн 39 коп., середньомісячна заробітна плата становить 44 565 грн 11 коп. (а.с. 14).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 8 статті 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно, з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц, провадження № 61-9103св22).

Указаними нормами передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина 2 статті 18 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Указана законодавча норма є спеціальною та регулює порядок додаткового нарахування судом, який ухвалив рішення про поновлення працівника на роботі, середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі, ухвалене 23 лютого 2022 року, а наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі виданий 12 травня 2022 року.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що на наступний день після ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботу -24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан, що унеможливило фактичне виконання судового рішення.

Так, відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», визначено Законом України від 15 березня 2022 року № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Однак указаним законом не передбачено можливість не здійснювати роботодавцем негайне виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Питання щодо наявності підстав для застосування до роботодавця відповідальності, встановленої статтею 236 КЗпП України за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі у період дії воєнного стану має вирішуватися у кожному конкретному випадку з урахуванням доказів припинення роботи підприємства, що унеможливлювало б видачу наказу про поновлення позивачки на роботі на виконання рішення суду, або наявності інших обставин, спричинених дією воєнного стану, які б перешкоджали виконанню рішення суду.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для не здійснення роботодавцем негайного виконання рішення про поновлення на роботі.

Такими підставами можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання рішення суду, зокрема: зупинення або призупинення роботи підприємства у зв`язку із воєнним станом; мобілізація усіх працівників (чи їх частини), керівника підприємства, інших посадових осіб, або не виконання ними професійних обов`язків у зв`язку з воєнними діями з інших причин; залучення усього або частини складу рухомого майна підприємства під час воєнних заходів, що б перешкоджало підприємству виконати рішення суду про поновлення позивачки на роботі та інше.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем на підтвердження своїх доводів щодо неможливості негайного виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі надано лише загальний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.

Однак посилання відповідача на указаний загальний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на його обов`язок негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача, а доведення причинно-наслідкового зв`язку у такому випадку є обов`язковим.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання, оскільки форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Таким чином, сам по собі загальний лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини саме для спірних правовідносин, а саме: неможливість негайного виконання відповідачем рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року.

При цьому апеляційний суд враховує, що за відомостями відповіді ДП «НАЕК «Енергоатом» від 01 вересня 2022 року на адвокатський запит, у період з 24 лютого 2022 року по 12 травня 2022 року (дата виконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі) компанією видано 364 накази, у тому числі: про звільнення з роботи - 28 наказів, про прийняття на роботу - 9 наказів, про переведення - 29 наказів, про надання відпусток - 201 наказ (а.с. 60).

Тобто у період невиконання відповідачем рішення суду ним видано 364 накази з кадрових питань, але неможливість видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі відповідачем переконливо не обґрунтована.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що належним способом захисту прав позивача є звернення до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду про поновлення до судді, що розглянув трудовий спір, у межах позовного провадження у цивільній справі № 761/16157/21 про поновлення на роботі, а не звернення з окремим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року про поновлення позивача на роботі, відповідачем видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі 12 травня 2022 року.

Тобто станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі таке рішення вже було виконане відповідачем.

На підставі викладеного можна дійти висновку про те, що позов ОСОБА_1 не пов`язаний з інститутом судового контролю за виконанням рішення у справі № 761/16157/21 про поновлення на роботі, а є окремим позовом про стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Доводи апеляційної карги про неврахування судом першої інстанцій правових висновків про застосування статті 236 КЗпП України, викладених у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 745/207/21 (провадження № 61-12346св22), є безпідставними, оскільки фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.

Зі змісту указаної постанови станом на час розгляду справи № 745/207/21 рішення суду про поновлення на роботі так і не було виконане роботодавцем.

Апеляційний суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем допущено затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі і така затримка становить 54 робочі дні, за період з 24 лютого 2022 року по 12 травня 2022 року, і за цей період відповідач має виплатити позивачеві середній заробіток.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська