Справа № 289/2848/23
Номер провадження 2/289/173/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просить поділити житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до часток у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та виділити ОСОБА_1 в натурі 1/3 частку вказаного домоволодіння в особисту приватну власність, як окремий об`єкт нерухомого майна: кухню площею 17,3 кв.м, ванну площею 2,7 кв.м, кімнату площею 17,7 кв.м, кімнату площею 12,8 кв.м., загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м, допоміжною (підсобною) площею 20,0 кв.м.; виділити ОСОБА_2 в натурі 2/3 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в особисту приватну власність, як окремий об`єкт нерухомого майна: кімнату площею 34,9 кв.м, веранду площею 18,7 кв.м, кухню площею 15,5 кв.м, кімнату площею 17,2 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, коридор площею 8,6 кв.м, веранду площею 5,2 кв.м, веранду площею 9,9 кв.м., разом площею 114,3 кв.м, з яких житлова (основна) - 52,1 кв.м, допоміжна (підсобна) - 15,5 кв.м та літні неопалювальні приміщення площею 46,7 кв.м., припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказане домоволодіння.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому на підставі ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.10.2001 належить на праві власності 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а 2/3 частини вказаного будинку належать відповідачеві на підставі договору дарування від 30.12.2003 і рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.12.2012. Вирішення питання щодо поділу житлового будинку в натурі шляхом добровільного укладення договору не вдається за можливе через небажання та ухилення ОСОБА_2 від нотаріального оформлення, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 54).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та зазначила, що відсутня необхідність в призначенні судової будівельно-технічної експертизи, оскільки це призведе до затягування розгляду справ і додаткових витрат не на користь відповідача. При цьому, запропонований варіант розподілу домоволодіння відповідає фактичному його користуванню сторін, не потребує виконання додаткових будівельних робіт для ізольованого користування і з незначним відступом від ідеальних часток співвласників по площі житловому будинку, який становить на 4,5 кв.м менше для позивача.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та позицію свого представника, а також зазначив, що не потребує грошової компенсації за відступ від рівності часток, і просив судовий збір не стягувати на його користь з відповідача.

В судовому засіданні відповідач беззаперечно визнав позов та пояснив, що визначений позивачем розподіл спірного житлового будинку повністю відповідає порядку користування співвласниками.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали, які містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а іншим співвласником 2/3 ідеальної частки вказаного будинку є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-9, 11, 12-14, 15, 16-17).

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого 15.03.2023, житловий будинок (садибного) типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з наступних приміщень: кухні площею 17,3 кв.м, ванної площею 2,7 кв.м, кімнати площею 17,7 кв.м, кімнати площею 12,8 кв.м., що разом по частині № НОМЕР_1 становить 50,5 кв.м, а також з кімнати площею 34,9 кв.м, веранди площею 18,7 кв.м, кухні площею 15,5 кв.м, кімнати площею 17,2 кв.м, коридору площею 4,3 кв.м, коридору площею 8,6 кв.м, веранди площею 5,2 кв.м, веранди площею 9,9 кв.м., що разом по частинам №2 та №3 становить 114,3 кв.м. (а.с. 19-25).

В судовому засіданні було встановлено, що позивач фактично користується вищепереліченими приміщеннями частини № НОМЕР_1 , а відповідач приміщеннями частин № НОМЕР_2 та №3. Окрім того, судом встановлено, що вищевказаний будинок має окремі виходи, окремі системи життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення), тобто зазначені приміщення відповідно до фактичного користування сторонами складають окремі об`єкти нерухомого майна, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Ці обставини визнаються і не заперечується сторонами у справі, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в суді.

Згідно повідомлення від 31.08.2023 за №908 сільського голови Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області С. Гаврутенка рекомендовано позивачеві ОСОБА_1 разом з іншим співвласником звернутись до БТІ щодо надання висновку про технічну можливість поділу будинку, після чого звернутись до нотаріуса для укладання договору про поділ, а в разі не згоди співвласника звернутись до суду (а.с. 18).

У відповідності до положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної власності.

Правовий режим спільної власності визначається главою 26 ЦК України.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

При спільній частковій власності кожному із співвласників, як це зазначено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, належить частка в праві власності на спільний об`єкт у цілому. Частки можуть бути рівними і нерівними, але завжди їхній розмір повинен бути точно визначений у вигляді дробу права власності або в процентному відношенні.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу в натурі нерухомості, яка перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу приміщення відповідно до часток співвласників.

При виділі частки із спільного нерухомого майна або при його поділі співвласникам має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України.

Системний аналіз статей 181, 183, 358, 364, 367 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку (квартири) в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 181, 319, 355, 358, 356, 364 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ житлового будинку в натурі задовольнити повністю.

Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до часток у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та виділити ОСОБА_1 в натурі 1/3 частку вказаного домоволодіння в особисту приватну власність, як окремий об`єкт нерухомого майна: кухню площею 17,3 кв.м, ванну площею 2,7 кв.м, кімнату площею 17,7 кв.м, кімнату площею 12,8 кв.м., загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м, допоміжною (підсобною) площею 20,0 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 в натурі 2/3 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в особисту приватну власність, як окремий об`єкт нерухомого майна: кімнату площею 34,9 кв.м, веранду площею 18,7 кв.м, кухню площею 15,5 кв.м, кімнату площею 17,2 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, коридор площею 8,6 кв.м, веранду площею 5,2 кв.м, веранду площею 9,9 кв.м., разом площею 114,3 кв.м, з яких житлова (основна) - 52,1 кв.м, допоміжна (підсобна) - 15,5 кв.м та літні неопалювальні приміщення площею 46,7 кв.м.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - припинити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 04.07.2024.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО