Справа № 135/497/24
Провадження № 2/135/209/24
РІШЕННЯ

іменем України

13.05.2024 м.Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Мазур А.О., представника позивача адвоката Бодачевської М.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні міста Ладижин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2024 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , що зареєстрований 02 травня 2010 року Виконкомом Метанівської сільською радою Теплицького району Вінницької області, за актовим записом №01, строк на примирення не надавати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 02 травня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 . Від шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у неї з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю. Фактично шлюбні відносини між ними відсутні, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з чим, позивачка вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та вона наполягає на розірванні шлюбу.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, через представника позивача просила розглянути справи без її участі, задовольнити позовні вимоги, строк на примирення не надавати.

Представник позивачки адвокат Бодачевська М.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Повідомила проте, що позивачка остаточно прийняла для себе рішення, що їх шлюб з відповідачем необхідно розірвати та збереження шлюбу суперечить її інтересам, заперечує проти надання сторонам строку на примирення.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснив, що в листопаді 2023 року йому стало відомо, що позивач зрадила його з іншим чоловіком, проте він продовжує проживати з позивачем та бажає зберегти сім`ю, оскільки у нього з позивачкою двоє неповнолітніх дітей, та після розірвання шлюбу позивачка у судовому порядку буде ділити дітей та їхнє спільне нажите майно.

Вислухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 02 травня 2010 року позивачка ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 02 травня 2010 року Виконкомом Матанівської сісьської ради Теплицького району Вінницької області (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області (а.с.8) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12 жовтня 2018 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України.

Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не вказав, беззаперечно визнавши позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, втратою почуттів та взаємоповаги, фактичні шлюбні відносини між сторонами відсутні. Позивач ОСОБА_2 доцільності у наданні строку на примирення не вбачає, відповідач ОСОБА_1 правом на подання клопотання з цього приводу не скористався.

Враховуючи, що позивачка вважає подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 02 травня 2010 року Виконкомом Метанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, за актовим записом №01.

Позивачці ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Копію рішення направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану до відома.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О. Нікандрова