Справа № 159/1846/24
Провадження № 2/159/752/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Михайло Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 9614, вчиненого 11.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Поріс» стягнуто кошти в сумі 44612,85 грн. Позивач зазначає, що заборгованість є спірною, а тому виконавчий напис не міг бути вчиненим. Позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Заперечення відповідача.

Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення.

Мотивувальна частина рішення.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. від 23.11.2021 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія Поріс» заборгованості в сумі 44612,85 грн. на підставі виконавчого напису № 9614, вчиненого 11.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, хоча сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про безспірність заборгованості боржника, а тому боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час розгляду справ такої категорії суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур та факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, та чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил дослідження доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Суду не надані докази того, що позивач отримував від відповідача чи нотаріуса претензії, заяви чи вимоги про наявність заборгованості та погашення боргу.

Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення.

Оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений протиправно, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача мали б бути стягнуті 1211 грн. 20 коп. судових витрат у виді судового збору на користь держави.

Водночас згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні заяви.

Оскільки відповідач визнав позов, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 50 відсотків, що становить 605,60 грн.

Згідно ч.2-6 ст.137 ЦПК:

«2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами».

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК:

«8. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.»

Позивач зробив заяву щодо понесених ним витрат на правову допомогу.

Відповідач клопоче про зменшення цих витрат.

Для вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу позивачу необхідно протягом п`яти днів після отримання копії рішення подати суду докази їх понесення, про які йдеться у наведених вище статтях ЦПК.

Керуючись ст.7-10, 12, 13, 142, 206, 247, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.18, 257, 626, 627, 1049, 1054 ЦК України, на підставі ст.88 Закону України «Про нотаріат», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 9614, вчинений 11.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» коштів в сумі 44612,85 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на користь держави судові витрати у справі в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити позивачу, що протягом п`яти днів після отримання копії цього рішення він вправі подати суду докази понесення витрат на правову допомогу з врахуванням вимог, передбачених ч.2-6 ст.137, ч.8 ст.141 ЦПК.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. ПАНАСЮК