КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/9469/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Мазурик О. Ф.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника скаржника Ковриженка О. О.

представника заявника Федорченко А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ковриженка Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 ,

на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Українець В. В.

від 26 лютого 2024 року

у цивільній справі № 760/29608/23 Солом`янського районного суду міста Києва

за заявою ОСОБА_3

про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

в цивільній справі за заявою ОСОБА_4

про видачу судового наказу

про стягнення аліментів з ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_3 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 грудня 2023 року.

У січні 2024 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами зазначеного судового наказу від 25 грудня 2023 року, зазначав що на момент видання судового наказу у стягувача не існувало права вимоги. Між сторонами існує спір про аліменти на дитину, а ОСОБА_3 приймає активну участь у матеріальному забезпеченні сина. Зокрема, у період з березня 2023 року по січень 2024 року ОСОБА_3 сплачував ОСОБА_4 грошові суми на утримання дитини з власного поточного рахунку шляхом перерахування сум на платіжну картку стягувача. Матеріали справи не містять фактичних даних ні про місце проживання дитини разом з одним із батьків, ні про перебування дитини на утриманні когось з них. Крім того, розгляд справи в наказному провадженні передбачає відсутність спору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Таким чином, у справах наказного провадження судові витрати не відшкодовуються.

Просив суд скасувати судовий наказ за нововиявленими обставинами та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину; у порядку повороту виконання рішення стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4000 гривень витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 26 лютого 2024 року відмовлено у задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі адвокат Ковриженко О. О., який діє в інтересах ОСОБА_3 , просить ухвалу суду змінити, заяву ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів задовольнити частково. Відмовити ОСОБА_4 у стягненні з ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу.

В порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4000 грн витрат на правову допомогу. Вказує, що жодного судового засідання про розподіл судових витрат суд першої інстанції не призначав, що є порушенням норм процесуального права. Розгляд справи в наказному провадженні передбачає відсутність спору, в зв`язку з чим підстави для розподілу судових витрат відсутні, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість здійснення розподілу судових витрат у справі, розглянутої за правилами наказного провадження, тому в цій частині ухвала підлягає скасуванню.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Федорченко А. М., посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника Ковриженко О. О. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник заявника Федорченко А. М. проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи ухвалу суду обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника заявника та представника стягувача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 25 грудня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_3 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 грудня 2023 року (а.с. 24).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу Vцього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами, заявник вказував те, що він за період з 19 березня 2023 року по 23 лютого 2024 року перерахував ОСОБА_4 кошти в сумі 24801 гривні 81 копійки. Заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_3 відсутня. Проте, ОСОБА_3 обтяжений боргами та має аліментні зобов`язання щодо своєї матері ОСОБА_6 згідно договору про утримання батьків та сплату утримання (аліментів) від 05 лютого 2024 року. Відповідно до цього договору ОСОБА_3 надає грошове утримання своїй матері у твердій грошовій сумі в розмірі 2 прожиткових мінімумів на одну непрацездатну особу з розрахунку на місяць. Нарахування аліментів починається з 01 січня 2024 року та довічно. Таким чином, ОСОБА_3 щомісячно матері сплачує 4722 гривні аліментів. Також, ОСОБА_3 бере участь у додаткових витратах своєї непрацездатної матері, викликаних тяжкою хворобою. Також зазначав, що витрати на правову допомогу у наказному провадженні суд стягнув неправомірно, оскільки такі витрати підлягають відшкодуванню в позовному провадженні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд виходив з того, що зазначені заявником обставини не можна вважати нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

З апеляційної скарги слідує, що ухвала суду оскаржується боржником лише в частині відмови у перегляді за нововиявленими обставинами стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн, з тих підстав, що під час видачі наказу суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість здійснення розподілу судових витрат у справі, розглянутої за правилами наказного провадження, тому в цій частині ухвала підлягає скасуванню.

Утім, спеціальною нормою щодо змісту судового наказу передбачено, що у ньому зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника (п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Незгода заявника із розподілом судових витрат за наслідками розгляду справи у наказному провадженні з підстав відсутності спору не є нововиявленою обставиною у розумінні положень ст. 423 ЦПК України

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, цивільному процесуальному закону та має бути збалансована з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а зводяться до власного тлумачення заявником норм права та незгоди із судовим рішенням в частині розподілу судових витрат.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ковриженка Олексія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 липня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик