Справа №463/2462/24
Провадження №2/463/981/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді: Мармаша В.Я.,

з участю секретаря судових засідань: Гавц О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з мотивів та підстав викладених у позові в письмовій формі.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 08.04.2024 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.05.2024 закрито підготовче провадження у справі призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання від представника позивача та представника третьої особи надішли заяви про розгляд позову без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибув із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, від нього не надходила заява про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 квітня 2017 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області - актовий запис № 57 від 15 квітня 2017 року та видано Свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народилась дитина: - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було здійснено актовий запис № 1088 та видано Свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2022 року у справі № 466/746/22 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. Після розірвання шлюбу позивач відновила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 », прізвище дитини було змінено на « ОСОБА_6 ».

08.11.2022 року на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова у справі №466/746/22 про розірвання шлюбу, Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було внесено зміни, а саме було змінено прізвище ОСОБА_4 на нове - ОСОБА_6 та видано повторно Свідоцтво про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 .

З позовної заяви вбачається, що відповідач, як батько не бере участі у вихованні дитини, не забезпечує її матеріально та не цікавляться її життям, здоров`ям, протягом п`яти років не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Дані обставини підтверджуються свідченнями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Так, згідно характеристики, затвердженої директором ліцею №75 імені Лесі України ЛМР ОСОБА_9 , а також класного керівника ОСОБА_10 : « ОСОБА_11 навчається у ліцеї з 01.09.2023 року. Мати, ОСОБА_1 , відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вона моніторить успішність дочки та надає посильну допомогу у навчанні, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу дитини. Мати піклується про здоров?я та зовнішній вигляд ОСОБА_12 . Вдома створено всі необхідні умови для розвитку дівчинки. ОСОБА_13 підтримує постійний зв?язок з класним керівником, бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько, ОСОБА_2 , не підтримує контакту з ліцеєм, з класним керівником чи адміністрацією ліцею не спілкувався і на зв?язок не виходив, на батьківські збори не з?являвся».

Як вбачається з довідки, виданої Папаризі ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є пацієнтом Медичного центру ТОВ «Медікавер Україна», а зокрема декларантом клініки з 2019 року, на консультації до сімейного лікаря разом з донькою систематично звертається виключно мати, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та цікавиться її здоров?ям.

Згідно психологічного висновку «Центру логопедії та психології «Задзеркалля» встановлено: «У самостійних розповідях та виконанні тестових завдань ОСОБА_12 не включає біологічного батька, ОСОБА_2 ,до кола сім?ї та найближчого оточення, не визнає його батьківську роль. ОСОБА_12 сприймає батька як мертву людину, про що свідчили часті висловлювання з боку дитини при виконанні діагностичних завдань, що передбачали згадування образу батька («Як я можу відповісти на це запитання, якщо тато помер?»). Під час діагностичного інтерв ?ю фігура батька не була згадана дівчинкою жодного разу при відтворенні спогадів з минулого, що свідчить про відсутність у ОСОБА_3 емоційного досвіду у спілкуванні з ним та близькості будь-якого характеру. Відповідно, дитина не позиціонує біологічного батька як рідну для себе людину, що може надати їй почуття захищеності, спокою та безпеки. Не має потреби в спілкуванні з ним. На додаткове запитання з боку спеціаліста на описані вище висловлювання дівчинки («А уяви, якби тато був з тобою - як би ти відповіла на це питання?») дитина зверталася до уявного ідеалізованого батьківського образу, позиченого з розповідей своїх друзів про свою родину…» В результаті чого було зроблено висновок, що ОСОБА_12 не включає біологічного батька до кола сім?ї та найближчого оточення, не визнає його батьківську роль. У сприйнятті дитини повністю відсутній емоційний досвід взаємодії з татом. ОСОБА_3 дистанціюється від переживань, пов?язані з почуттям покинутості через відсутність у її житті фігури батька, вважаючи тата мертвим. Потреба у прийнятті, емоційній та фізичній близькості з татом відсутня.

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , встановлено, що малолітня донька ОСОБА_3 , 2017р.н., проживає разом з матір`ю, батько дитини як за час спільного проживання у сім?ї так і після розлучення ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків щодо дитини, не цікавиться та не проявляє жодного інтересу до життя доньки, не зустрічався та не бажав зустрічі з донькою більше п?яти останніх років. Він не був присутнім на днях народженнях дитини, святкуваннях новорічних та різдвяних свят, виступах на шкільних виставах. З початку повномасштабної війни в Україні, ОСОБА_2 жодного разу не телефонував, не цікавився донькою, та не виявляв бажання зустрітись з дитиною. Батько дитини покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні та житті доньки. Усі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються матір?ю дитини одноособово, без участі та підтримки з боку батька.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини зроблено висновок № 260001-вих-92234 від 26.06.2024 про доцільність позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав

У статті 164 Сімейного кодексу України є вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У ст. 150 Сімейного Кодексу України закріплені, наступні обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Факт ухилення батька від виконання батьківського обов`язку підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та висновком органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку що слід позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з оригіналу квитанції (а.с.1), позивачем при пред`явленні позовної заяви у 2024 році до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 164, 171, 180 СК України, ст.ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Текст рішення складено та підписано 03.07.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністраціі Львівської міської ради, м. Львів, вул. К. Левицького, 67, ЄДРПОУ № 04056109.

Суддя: Мармаш В. Я.