Справа № 226/940/24
Провадження №2/226/276/2024
РІШЕННЯ

іменем України

09.05.2024 Димитровський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 28.03.2018 по 15.02.2021 працював у відповідача прохідником, його загальний трудовий стаж складає 32 роки 02 місяці 13 днів. 15.03 складено Акт форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), затверджений 18.03.2024 начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці. За актом умови та характер його праці відносяться:

- за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 4 ступеню;

- за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеню;

- за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеню;

- за рівнем виробничого шуму до 3 класу 2 ступеню;

- за рівнем локальної вібрації до 2 класу;

- за параметрами мікроклімату до 2 класу.

Таким чином, він працював в умовах впливу шкідливих факторів. За час роботи в шкідливих умовах позивач набув два професійні захворювання, а саме: хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (H90.3); пневмоконіоз, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення ЛН ІІ ст. (другого ст.) (J62.8); захворювання професійні, встановлені вперше. Супутні діагнози: люмбалгія (M54.4); пресбіопія (Н52.5); гіперметропія слабкого ступеня, факосклероз обох очей (H27.8). Професійні захворювання виникли в зв`язку з недосконалістю технологічного процесу. У відповідності з висновками МСЕК від 03.04.2024 при первинному огляді було встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності безстроково, з яких 40% за пневмоконіозом та 20% за хронічною двобічною сенсоневральною приглухуватістю. Він визнаний інвалідом третьої групи за профзахворюваннями безстроково. Підтвердженням ушкодження здоров?я та спричинення моральної шкоди крім зазначеного вище акту є медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров?я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21.02.2024. Вважає, що ушкодженням здоров?я йому спричинено моральну шкоду, яка відповідачем не відшкодована. Моральна шкода полягає в тому, що через працю в шкідливих умовах він став інвалідом у віці 53 років, втратив 60% професійної працездатності, у нього виявлено два професійних захворювання, а також супутні захворювання; він тривалий час знаходився на лікуванні та обстеженні, і не відомо, які наслідки такого впливу чекають його на майбутнє. Він потребує постійного спостереження у лікаря, медикаментозного та санаторно-курортного лікування, вже лікувався неодноразово амбулаторно та в стаціонарі. Відповідачем не були забезпечені належні, безпечні і здорові умови праці, що призвело до набуття професійного захворювання та супутніх захворювань. Втрата професійної працездатності та встановлення інвалідності свідчить про необхідність докладання додаткових зусиль для організації життя і відновлення нормальних життєвих зв`язків. Наразі є неможливим продовження активного особистого життя, порушені нормальні життєві зв`язки, він вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), на неодноразові обстеження, консультації. Це все позбавляє можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Серед наслідків захворювання: постійний кашель, ускладнене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, швидка стомленість, загальна слабкість, підвищена пітливість, шум у вухах, болі в серці та грудній клітці. Внаслідок цього він відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Постійно зазнаючи моральних страждань, пов`язаних з наявністю хронічних захворювань, він відчуває біль, розпач і хвилювання, негативні наслідки захворювання не залишають сподівань на одужання та повернення до попереднього укладу життя. З урахуванням принципу розумності, тривалості моральних страждань та переживань (постійно), моральну шкоду позивач оцінює в 175 200 грн з розрахунку: один прожитковий мінімум, встановлений на 2024 рік у розмірі 2920 грн, за кожний відсоток втраченої працездатності (60%), і вважає, що ця сума не є завеликою, і хоча б частково відшкодує його моральні страждання, тому просив стягнути вказану суму з відповідача на свою користь.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги ним не визнаються, оскільки до відповідача позивач працевлаштувався, вже маючи стаж роботи в підземних умовах на інших підприємствах вугільної промисловості. Хронічні хвороби мають довготривалий повільний процес, тобто, у шкідливих умовах праці стан здоров`я робітника погіршується поступово, що він не може не помічати. З загального стажу роботи ОСОБА_1 стаж роботи у відповідача становить лише 2 роки 07 місяців 18 днів, що свідчить про те, що в шкідливих умовах праці, які привели до виникнення хронічних захворювань, позивач працював ще до працевлаштування до відповідача, про що зазначене й в окремій думці до Акту П-4 від 15.03.2024. На думку відповідача, отримання професійних захворювань ОСОБА_1 саме у ТОВ «Краснолиманське» неможливе. Протиправних дій відповідача, які б перебували у прямому причинному зв`язку з профзахворюваннями, не відбувалося. За період роботи на підприємстві позивач не скаржився на стан здоров`я, не перебував на лікарняних, медичні огляди ним були пройдені без зауважень з висновком придатності до роботи. Повідомлень про виявлення початкових стадій профзахворювань та необхідність додаткових обстежень або лікування щодо позивача на підприємства не надходило, результати періодичних медоглядів позивач не оскаржував. Отже, він свідомо приховував від лікарів та відповідача наявність ознак професійних захворювань. Звертає увагу, що ІІІ група інвалідності, встановлена позивачеві, не є перешкодою до праці. Сама по собі важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди. Доказів заподіяння моральної шкоди позивачеві саме відповідачем у справі не надане. У медичних документах відсутні будь-які діагнози або медичні висновки щодо фактично наявних у позивача негативних мін у психологічному/психічному здоров`ї. Крім того, позивач не обґрунтував визначеного ним розміру відшкодування моральної шкоди, який відповідач вважає значно завищеним. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 12.04.2024 відкрите спрощене позовне провадження у справі, справу вирішено розглянути без повідомлення (виклику) сторін за наявними в ній матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.

Відповідачем відзив на позовну заяву поданий 16.04.2024, відповідь на нього від позивача не надходило, також до суду не надходило клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.03.2018 по 15.02.2021 працював у ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті, був звільнений згідно з п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21.02.2024 №8/169 ОСОБА_1 страждає на хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН ІІ ст. Захворювання є професійними та встановленими уперше.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.03.2024 за формою П-4 встановлено, що хронічні професійні захворювання ОСОБА_1 : хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН ІІ ст., а також люмбалгія, пресбіопія та гіперметрія слабкого ступеня, факосклероз обох очей виникли через недосконалість технологічного процесу, причинами визначені шум, пил переважно фіброгенної дії тощо.

В окремій думці до цього Акту член комісії заступник директора з охорони праці ТОВ «Краснолиманське» ОСОБА_5 , серед іншого, зауважує, що протиправних дій відносно позивача, які б находилися у причинному зв`язку з профзахворюваннями, ТОВ «Краснолиманське» не вчиняло, захворювання ОСОБА_1 розвинулося та отримало професійний характер ще о моменту його працевлаштування до ТОВ «Краснолиманське». З огляду на короткий строк роботи позивача на підприємстві, який склав не більше ніж 7,38% від загального трудового стажу, який переривався, ураховуючи висновки комісії, вважає, що отримати професійну хворобу саме у ТОВ «Краснолиманське» неможливо.

Як вбачається трудової книжки позивача та Акту за формою П-4, стаж його роботи дорівнює 32 роки 02 місяці 13 днів, за професією 05 років 06 місяців 18 днів, у ТОВ «Краснолиманське» 2 роки 10 місяців 18 днів.

03.04.2024 ОСОБА_1 за наслідками огляду медико-соціальною експертною комісією встановлено з 03.04.2024 ІІІ групу інвалідності безстроково за професійними захворюваннями та первісно визначене за сукупністю 60% втрати працездатності (40% за пневмоконіозом та 20% за хронічною двобічною сенсоневральною приглухуватістю). Рекомендоване медикаментозне та санаторно-курортне лікування за професійними захворюваннями.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею ст.38 Гірничого Закону України до обов`язків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок професійних захворювань він зазнав фізичного болю, страждань, втратив 60% своєї працездатності, набув інвалідність, що суттєво змінило звичний уклад його життя.

Отже, вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо визначення розміру відшкодування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 175200 гривень має бути задоволена частково.

За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду (на якому позивач працював лише 2 роки 10 місяців 18 днів з більше ніж 32 років свого загального трудового стажу), істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя.

Виходячи з викладеного вище та керуючись засадами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнено 42000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 419,95 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10-13,34,141,258-259,265,274,280-284,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (03164, м. Київ, вул. Прорізна, 12-А, код за ) про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, 42000,00 (сорок дві тисячі) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» в дохід держави судовий збір у розмірі 419 (чотириста дев`ятнадцять) грн 95 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 09.05.2024.

Суддя: В.С. Салькова