16.04.2024 Справа № 363/7082/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Василенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом представника позивача Юрченко Адріани Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2023 року представник Позивача звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 82,1 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м; убиральні під літ. «Г», № 1-2 огорожі, № І колодязь питний.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 07.03.2009 року позивач (дівоче прізвище - ОСОБА_2 ) уклала шлюб з ОСОБА_3 і їй було присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Власником іншої частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами була цивільна дружина діда позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 син ОСОБА_5 спадщину не прийняв і спадкові права не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , якого позивач похоронила за власний рахунок. В свою чергу, позивач добросовісно, відкрито та безперервно на протязі 19 років володіє та користується житловим будинком з господарськими спорудами, підтримує його в належному стані, робить поточні ремонти, сплачує комунальні платежі, користується земельною ділянкою біля будинку. На підставі викладеного виникла необхідність звернутись до суду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, 16.04.2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, 07.02.2024 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилася донька ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років померла ОСОБА_5 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Демидівскої сільської ради Вишгородського району Київської області від 08.09.2003 року № 105 оформлено право приватної власності на житлового будинку по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями за ОСОБА_10 ; оформлено право приватної власності на житлового будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 (а.с. 20). Ця інформація підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 03.11.2003 року (а.с. 21-22).

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1913380 від 05.11.2003 року вбачається, що ОСОБА_10 є власником частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2091421 від 25.11.2003 року вбачається, що ОСОБА_5 є власником частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

17.12.2003 року державний нотаріус Вишгородської державної нотаріальної контори Єременко Т.М. видала ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , що зареєстровано в реєстрі за № 8288 (а.с. 18).

16.12.2004 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Єременко Т.М. за № 9476 посвідчено Договір дарування, згідно якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_9 1/2 частку житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16). Ця інформація підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6269021 (а.с.17).

07.03.2009 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_3 і їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.11).

З довідки Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 522 від 06.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 поховала дядька ОСОБА_6 за власний рахунок (а.с.12).

Згідно до Витягу із спадкового реєстру № 75045135 від 07.12.2023 року у Спадковому реєстрі інформація щодо ОСОБА_5 інформація відсутня (а.с. 13).

Згідно до Витягу із спадкового реєстру № 75045103 від 07.12.2023 року у Спадковому реєстрі інформація щодо ОСОБА_6 інформація відсутня (а.с. 14).

З довідки Комунального підприємства «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 441 від 09.05.2023 року вбачається, що право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 р. зареєстровано 1/2 частки на ОСОБА_9 , 1/2 частки на ОСОБА_5 (а.с. 24).

До матеріалів справи долучені також копія технічного паспорту (а.с. 25-30), квитанції про оплату комунальних послуг (а.с. 31-45), висновок про вартість майна (а.с. 46), звіт про експертну оцінку (а.с.49-69)

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Ст.392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 володіє 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та добросовісно, відкрито та безперервно користується майже 19 років 1/2 частиною вказаного житлового будинку, у зв`язку з чим суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.328,334,392 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку під літ. «А», загальною площею 82,1 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м; убиральні під літ. «Г», № 1-2 огорожі, № І колодязь питний.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 02.04.2009 року, адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області ( , адреса: 07330, Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Соборна, буд. 19)

Головуючий М.Б. Баличева