ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3887/24 Справа № 182/804/24 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя доповідач - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №182/804/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу "зеленого тарифу", за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Рунчевої О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу "зеленого тарифу".

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року матеріали цивільної справи №182/804/24 направлено за підсудністю до Бабушкінського районного суду м.Дніпро за адресою: інд.49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, 57.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що приписами ч.1 ст.30 ЦПК України, передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватись як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості, яка виникла з приводу стягнення боргу щодо користування нерухомим майном, то до даного спору повинна застосовуватись виключна підсудність.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (пункт 9 частини першої статті 353 цього Кодексу), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином дану апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу «зеленого тарифу».

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що адреса відповідача та його фактичне місце знаходження є АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Бабушкінського районного суду м. Дніпро.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень ч.1 ст.30 ЦПК, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У відповідності з розділом 1) пункт 1.1.2 глави 1.1: абзац дев`ятий «Правил роздрібного ринку електричної енергії» затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із змінами від 05.10.2022 № 1272, визначено, що: «генеруюча установка приватного домогосподарства (далі генеруюча установка) комплекс взаємопов`язаних споруд і устаткування, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, які розташовані в межах приватного домогосподарства.

Згідно Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом від 24.06.2022 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», за цим Договором споживач бере на себе зобов`язання продавати постачальнику електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18, правила ст.30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заявлені вимоги позивача не пов`язані із вирішенням спору щодо правового статусу нерухомого майна чи будь-яких прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Спір у даній справі виник щодо невиконання договірних відносин, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на виключну підсудність є помилковою.

Враховуючи, що відповідач, як юридична особа, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про передачу справи за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпро.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: