ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/854/24 Номер провадження 22-ц/814/3260/24Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.Ю.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кожум`яки Олександра Васильовича на ухвалу Зінківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року, ухвалене суддею Ситник О.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих від відчуження автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення коштів отриманих від відчуження автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі.

Просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості частини автомобіля марки ЗАЗ моделі Vida, 2013 року випуску, у розмірі 91240 грн.

12 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину вкладених коштів та робіт на покращення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 172054 грн. та 69400 грн. за побутову техніку, меблі та транспортні засоби, які є спільною власністю подружжя.

Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя із первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів отриманих від відчуження автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі (в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя) - об`єднавши позови в одне провадження та присвоївши цивільній справі унікальний номер № 530/854/24 провадження 2/530/352/24.

12 липня 2024 року ОСОБА_1 також подав до суду заяву про забезпечення позову в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони первісному позивачу ОСОБА_2 реалізацію, відчуження, перепланування, житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Заборонити первісному позивачу ОСОБА_2 реалізацію, відчуження побутових предметів, меблів, транспортних засобів, а саме мотоцикла «Мустанг», скутера «Ліад», скутера «Хонда Леад 49» 1990 р. випуску, причепа до легкового автомобіля, 2008 р. випуску, номерний знак НОМЕР_1 , кухонного гарнітура: три столи, три навісні шафи, диван кутовий, диван +2 крісла, два спальних гарнітура, телевізора плоского «Самсунг», телевізора «Медіон», холодильника-морозилки «Снайге LD 4.500», плити газової з електричним запалюванням «Веко», пральної машини «Самсунг», мікрохвильової піч «Гореньє», ноутбука «Асус», комп`ютера (системний блок і монітор), багатофункціонального пристрою (БФП) «Кенон», пилосмока «Зелмер».

Ухвалою Зінківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_2 реалізацію, відчуження транспортних засобів, а саме: транспортного засобу HONDA LEAD 49, 1990 року випуску, який згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях, станом на 11 червня 2024 року зареєстрований за ОСОБА_3

транспортного засобу «MUSTANG» моделі «MT-150-7», 2013 року випуску, який згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області, станом на 19 березня 2024 року зареєстрований за ОСОБА_1 .

В решті вимог заявника відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Кожум`яка О.В. Просив зазначену ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви скасувати та постановити нову якою накласти заборону ОСОБА_2 реалізовувати, відчужувати, ремонтувати, переплановувати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та реалізовувати, відчужувати кухонний гарнітур: три столи, три навісні шафи, диван кутовий, диван + 2 крісла, два спальні гарнітури, телевізор плоский «Самсунг», телевізор «Медіон», холодильник-морозилку «Снайге LD 4.500», плита газова з електричним запалюванням «Веко», пральна машина «Самсунг», мікрохвильова піч «Гореньє», ноутбук «Асус», комп`ютер (системний блок і монітор), багатофункціональний пристрій (БФП) «Кенон», пилосмок «Зелмер».

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне дослідження та оцінку доказів. Зазначає, що не застосування в даній справі заходів забезпечення позову може призвести до розтрати, приховання спільного майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача за зустрічним позовом та його представника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів отриманих від відчуження автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі.

Просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості частини автомобіля марки ЗАЗ моделі Vida, 2013 року випуску, у розмірі 91240 грн.

12 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову він зазначив, що в період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 її батьки подарували їй будинок в якому позивач та відповідачка зробили перепланування та ремонт, що збільшило корисну площу даної будівлі та її вартість. При цьому зазначає, що частину будівельних робіт він здійснював сам. Всього ним виконано робіт на 93728 грн. Вартість інших будівельних матеріалів та робіт становить близько 156000 грн. У зв`язку з суттєвим збільшенням вартості домоволодіння вважає. що за ним повинно бути визначено право власності на 10% його вартості.

Крім того, вказує, що за період перебування у шлюбі ними було придбано мотоцикл «Мустанг», скутер «Ліад», скутер «Хонда Леад 49» 1990 р. випуску, причеп до легкового автомобіля, 2008 р. випуску, номерний знак НОМЕР_1 , кухонний гарнітур: три столи, три навісні шафи, диван кутовий, диван +2 крісла, два спальних гарнітура, телевізор плоский «Самсунг», телевізор «Медіон», холодильник-морозилка «Снайге LD 4.500», плита газова з електричним запалюванням «Веко», пральна машина «Самсунг», мікрохвильова піч «Гореньє», ноутбук «Асус», комп`ютер (системний блок і монітор), багатофункціональний пристрій (БФП) «Кенон», пилосмок «Зелмер» на загальну суму 138800 грн., які також підлягають поділу між сторонами в рівних частках.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину вкладених коштів та робіт на покращення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 172054 грн. та 69400 грн. за побутову техніку, меблі та транспортні засоби, які є спільною власністю подружжя.

До позовної заяви ОСОБА_1 додав фото-матеріали побутових предметів, меблів та транспортних засобів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Отже, за змістом наведених вище норм умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, які можуть призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених в постановах від 15 лютого 2023 року у справі № 932/5035/22, від 01 травня 2023 року у справі № 914/257/23, від 18 травня 2023 року № 910/14989/22 заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою компенсувати йому частину спільного майна подружжя в грошовій формі, а не про фактичний поділ майна в натурі. Тому, забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 реалізовувати, відчужувати, переплановувати, житловий будинок та реалізовувати, відчужувати побутові предмети і меблі не гарантує виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а його незастосування у даний спосіб не призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та не вплине на ефективність захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при обґрунтуванні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилався саме на необхідність вжити заходи забезпечення позову для подальшого проведення будівельної та товарознавчої експертизи житлового будинку і спірних предметів побуту, тобто для реалізації забезпечення доказів, а не виконання рішення суду, що не відповідає суті забезпечення позову.

За вказаних обставин, враховуючи принципи співмірності, адекватності та достатності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове забезпечення позову саме шляхом лише заборони реалізації та відчуження транспортних засобів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги заяви, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кожум`яки Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Зінківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в частині відмови у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та заміни сторони виконавчого провадження протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2024 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук