Справа № 638/8070/24
Провадження № 2/638/4105/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 м. Харків Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Кассіч Н. А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.02.2018 Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції України, актовий запис № 21.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погуршувалось, що в кінцевому випадку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на життя, шлюб та сім*ю. Примирення між сторонами неможливе.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. До суду надійшла заява від позивача про можливість розгляду справи за його відсутності, у поданій заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, від відповідачки надійшла заява, про розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.02.2018 Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції України, актовий запис № 21, що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 03 лютого 2018 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції України.

Під час державної реєстрації позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Неповнолітніх дітей сторони від шлюбу не мають.

За час спільного проживання між сторонами втрачено взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, бажання їх поновити в подружжя відсутнє, спільне господарство вони не ведуть.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Правилами ч. 3, 4 ст. 56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За правилами ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно дост. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Відповідачкою не наведено будь-яких переконливих доводів того, що сторонами вчиняються дії, спрямовані на збереження сім`ї.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, та, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, враховуючи визнання відповідачкою позову, наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 12,81,247,259, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 03.02.2018 Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції України, актовий запис № 21 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн. (Тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 03 липня 2024 року.

Головуюча: Т. В. Штих