Справа №932/6836/21
Провадження № 2/932/898/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал», ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Дніпровської міської ради, третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_3 , у якій позивач просив суд:

- зобов`язати ОСОБА_4 за власний рахунок демонтувати балкон на домоволодінні АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_4 за власний рахунок влаштувати організоване відведення з даху будівлі АДРЕСА_1 згідно висновку експерта Інституту проектування та будівельних експертиз ОСОБА_6 від 16.11.2020;

- стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що він є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 , яке межує з домоволодінням АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що відповідачем було прибудовано, до будинку ( АДРЕСА_1 ), балкон, без наявності відповідних дозвільних документів та не вчинено дій щодо належного формування водостічної системи (водовідводу), що призводить до погіршення майна позивача (сараю) та утворює вирву біля нього, останній вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем ОСОБА_4 було подано зустрічний позов, в якому вона просила суд:

-зобов`язати ОСОБА_7 та ОСОБА_5 усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві приватної власності домоволодінням та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0319 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:324:0003 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 надавати доступ ОСОБА_4 до підпірної стінки з боку погребу з літ. «ПД» та з боку входу у погреб з літ. «Д» згідно технічного паспорту за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення ремонту та обслуговування підпірної стіни домоволодіння та ремонту і влаштування водовідведення поверхневих опадів з даху будівлі;

-встановити ОСОБА_4 безстроковий у період з 01.07.до 15.07. безоплатний земельний сервітут на користування частиною суміжної земельної ділянки в межах домоволодіння АДРЕСА_1 полосою шириною 3 метри уздовж усієї межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , із влаштуванням проходу через земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту підпірної стіни по всій довжині та висоті, улаштування та організації водовідведення поверхневих (дощових) вод (опадів) в домоволодінні АДРЕСА_1 ;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач, за зустрічним позовом, посилалась на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 та за наявності дозвільних документів нею було проведено реконструкцію будинку розташованого за вказаною адресою.

З огляду на те, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок має певні особливості у зв`язку з чим було зведено підпірну стіну, для обслуговування якої необхідним є тимчасове користування частиною земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , чому перешкоджають відповідачі, ОСОБА_4 вважала за необхідне звернутись до суду з даним позовом.

Також зустрічний позов містить доводи щодо безпідставності заявлених ОСОБА_3 позовних вимог.

Позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) ОСОБА_3 подано відзив на зустрічну позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що ОСОБА_4 не було дотримано вимог ДБН В.1.1-25-2009 16 щодо проектування водовідводу. Також зазначив, про те, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) не є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , тому не має законних підстав ставити вимогу про встановлення сервітуту.

Відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) ОСОБА_4 надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у ОСОБА_3 відсутнє право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а також зазначено аргументи які містяться у зустрічному позову.

Відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 відзиву не надано.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Лукінової К.С. від 17.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

У зв`язку із закінченням відрядження судді Лукінової К.С. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 17.04.2022 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.04.2022 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 та об`єднано зустрічний позов ОСОБА_4 в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_3 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2022 виправлено описку в ухвалі від 17.04.2022.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні по суті.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_3 в частині позовних вимог про: стягнення витрат на проведення технічного нагляду; стягнення витрат за проведення експертиз; стягнення витрат за проведення топографо-геодезичної зйомки ділянки, закрито.

У судовому засіданні, представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , підтримав вимоги за первісним позовом, заперечував проти вимог зустрічного позову. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові ОСОБА_3 .

У судовому засіданні, представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 , підтримав вимоги за зустрічним позовом, заперечував проти вимог первісного позову. Надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові.

У судове засідання, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 , не з`явився, надав заву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання позовних вимог ОСОБА_3 .

Від представника КП «Дніпроводоканал» ДМР надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до копії договору дарування від 04.02.1997, ОСОБА_8 передала у дар ОСОБА_3 9/24 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається з: кухня-2-1, жила кімната 2-2 житловою площею 10,4 кв.м., в сінях а приміщення 2-3, сараї В, И6 вбиральня К, сараї Г, Д. Загального користування огородження 1-4; розташованих на земельній ділянці 569 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка за кадастровим №:02:324:0003 ( АДРЕСА_1 ) належить ОСОБА_4 .

Згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 01.10.2019, копії декларації про готовність до експлуатації об`єкта, копії акта, копії технічного паспорту, будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 є готовим до експлуатації.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша - п`ята статті 319 ЦК України).

Разом з тим, усунення перешкод у користуванні власністю здійснюється у способи, що є ефективними, зокрема: шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна; зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; стягнення витрат, пов`язаних із приведенням майна до попереднього стану; відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власника.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Закон України «Про основи містобудування», у статті 5 визначає, що при здійсненні містобудівної діяльності повинна бути забезпечена розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про основи містобудування», згідно якої будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політик у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.

Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження, технічні умови, завдання на проектування (ч.1 ст. 29 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У п. 3-4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, який затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Україні від 16.05.2011 № 45, також передбачено, що для забезпечення проектування об`єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Згідно п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі містобудівні умови та обмеження) документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Разом з цим, п. 7.2 ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» встановлено, що будівельні роботи на об`єкті будівництва мають здійснюватися на підставі декларативно-дозвільних документів на їх виконання у відповідності з вимогами законодавства.

Окрім вищевикладених законодавчих приписів, ст. 34 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» унормовано, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єкту будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Виконувати будівельні роботи, без подання відповідного повідомленння забороняється (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дата прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З огляду на те, що наявна у справі копія технічного паспорта, декларація про готовність до експлуатації об`єкта розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на якому розташований спірний балкон та про знесення якого позивачем за первісним позовом ставиться вимога, зареєстрована в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю ДМР, що вказує на прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, тобто його відповідність вимогам ДБН, позовна вимога щодо знесення не підлягає задоволенню.

Отже, вимога про знесення спірного балкону (тераси) не може бути задоволена за наявності чинної декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Окрім цього суд звертає увагу, що стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З огляду на те, що наданий позивачем за первісним позовом висновок складений експертом ОСОБА_9 не містить посилання щодо обізнаності останнього про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, вказаний висновок не є належним та допустимим доказом.

Висновок з даного питання міститься у постанові ВП/ВС прийнятій за результатами розгляду справи №552/1029/18.

Крім того, суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент проведення дослідження (26.02.2021), ОСОБА_9 мав повноваження експерта, оскільки відповідно до копії доданого до дослідження свідоцтва його було наділено повноваженнями експерта до 28.04.2020.

З огляду на те, що достатніх та допустимих доказів, які б свідчили, що балкон (тераса) виходить за межі земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 неналежно здійснено облаштування водовідводу, що призводить до погіршення майна, позивачем не надано.

Клопотань про призначення експертизи ОСОБА_3 до суду не подавав.

З огляду на відсутність доказів щодо вчинення дій ОСОБА_4 спрямованих на порушення прав позивача за первісним позовом, позовні вимоги про зобов`язання останню влаштувати організоване відведення та демонтувати балкон не підлягають задоволенню.

Щодо вимог за зустрічним позовом, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Згідно ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України та статтею 99 ЗК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові прийнятій за результатами розгляду справи №306/1046/20 від 25.01.2023 закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому позивачу слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що опорна стіна потребує ремонту, та відсутня можливість, без вторгнення у мирне володіння відповідачами, за зустрічним позовом, належним їм майном, облаштування водовідведення поверхневих опадів з даху будівлі, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивачів.

Оскільки судді ОСОБА_10 було надано день відпочинку - 05.04.2024 року за раніше відпрацьований вихідний день, повний текст рішення складено 08.04.2024 року.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал», ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Дніпровської міської ради, третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 08.04.2024 року.

Суддя В.В. Куцевол

28 березня 2024 року