Справа № 346/1966/24
Провадження № 2/346/1146/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Васильковського В.В.,

з участю секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2024 року , звернувшись до суду із даним позовом, позивач посилається на те, що 24.10.1998 року між нею та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за №359. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спочатку між ними були хороші сімейні відносини, однак з часом вони погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має різні погляди на шлюб та сім?ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи у них постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем які виникають у їх сім?ї, він не здатен підтримувати та будувати сімейні відносини на почуттях взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. Вони припинили ведення спільного господарства. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними не можливе. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними часто виникали непорозуміння, сварки, вони не могли прийти до згоди навіть при вирішенні простих побутових питань, внаслідок чого втратили почуття поваги один до одного. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ». Тому, просить Тому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , залишити проживати з нею, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Від позивача поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб.

Відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався.

Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку.

У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.1978 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за №359, після одруження прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 04.08.1999 року (а.с. 4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 17.08.2007 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сторін народився син ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 451 (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 03.06.2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у сторін народилася донька ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 288 (а.с. 10).

Відповідно до ч.2ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Згідно з правилами частин 1 та 2ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На противагу наведеним нормам законодавства матеріали справи не містять доказів того, що після припинення сімейних відносин між сторонами, неповнолітня дитина сторін залишилася проживати разом з матір`ю, знаходилася на її утриманні, тривалість такого. Позивачем не надано ніяких документальних доказів про його матеріально-побутові умови та про наявність у нього можливості щодо утримання, догляду і виховання неповнолітньої дочки.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини та не заявлення вимоги щодо вирішення такого, а також відсутності об`єктивних відомостей про дійсне місце проживання дитини, інформації, одержаної у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, суд позбавлений можливості дотриматися положень ст. 161 СК України та врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків; особисту прихильність дитини до кожного з них; вік дитини, стан її здоров`я; особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При цьому, у такому випадку відсутні підстави для участі у справі органу опіки та піклування і суд не наділений правом збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки сторін з позивачкою слід відмовити.

Тому, у зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги.

На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112,СК України, керуючись ст.ст. ч.2 ст.141, 247 ч.2, 263-265, 268, 354ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , який зареєстрований 24.10.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 359- розірвати.

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Васильковський В. В.