ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/1720/24
провадження № 2-др/753/126/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже 14» про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже 14» про витребування майна відмовлено.

07.06.2024 відповідач звернувся до суду із заявою про компенсацію здійсненних відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, яка фактично є заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. До заяви представник відповідача долучила: копію угоди про надання професійної правничої допомоги №594-24 від 14.02.2024; копію акту про надану правничу допомогу від 30.05.2024; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Кіщук Т.В.; платіжні інструкції №850 від 19.02.2024 та №894 від 05.06.2024 про оплату правничої допомоги. Також вказала, що копія заяви представнику позивача надсилається через ЕК у ЄСІТС.

Документ сформовано в системі «Електронний суд».

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.06.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Каліушка Ф.А.

За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку про повернення вказаної заяви без розгляду з таких підстав.

Статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами другою, третьою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже за загальним правилом питання про розподіл судових витрат має вирішуватися судом одночасно з ухваленням рішення по суті позовних вимог, при цьому законодавець передбачив можливість розгляду цього питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених умов, а саме: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

З огляду на предмет позову та характер спірних правовідносин провадження у даній справі здійснювалось за правилами загального позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що у першій заяві по суті - відзиві на позовну заяву представником відповідача було зазначено про те, що орієнтовний попередній розрахунок судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести, складається з витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Разом з тим жодних даних про наявність поважних причин, які перешкоджали поданню договору про надання правничої допомоги та інших доказів на підтвердження розміру витрат відповідача на правничу допомогу відзив не містить.

Зазначення у відзиві узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правничу допомогу), адже за такого викладу, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань неможливості подання доказів витрат на правничу допомогу, у суду немає підстав та обов`язку вирішувати питання про судові витрати, як і призначати судове засідання для його вирішення.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.07.2023 по справі № 160/16902/20.

Також слід зазначити, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.

Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини першої статті 183 ЦПК України).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №463/12950/21 (провадження № 61-403 св 23).

Також Верховний Суд у постанові від 21.09.2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на це, суд на підставі аналізу наведених вище процесуальних норм в сукупності з такими основними принципами цивільного судочинства як верховенство права, змагальність сторін і диспозитивність доходить до висновку, що відповідач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додав додатки - докази понесення витрат на правничу допомогу, які є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому до такої заяви підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 183 ЦПК України щодо подання заяв. Зазначення в тексті заяви щодо надсилання представнику позивача такої заяви з доданими до неї документами через ЕК у ЄСІТС не є доказами направлення відповідачем на адреси інших учасників справи (позивача) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу.

Наведене означає, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано без додержання вимог частини другої статті 183 ЦПК України в частині ненадання доказів надсилання даної заяви із долученими до неї документами на адресу інших учасників справи, що є підставою для повернення її без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись стст. 246, 141, 183 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже 14» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже 14» про витребування майна - повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.