Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2024 р. Справа153/583/24

Провадження2/153/138/24-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Вовк Е.П.

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Волошиної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Вказала, що 31 жовтня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є відповідач. 20.09.2023 шлюб між ними розірвано. Дитина проживає з позивачем та потребує належного забезпечення рівня життя, який необхідний їй для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач зазначила, що вона одна не зможе забезпечити такий рівень життя дитині. З метою захисту прав дитини, позивач просить суд просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття та стягнути судові витрати , пов`язані зі сплатою судового збору.

17.05.2024 від представника відповідача адвоката Волошиної Н.А., надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначено, що відповідач ОСОБА_2 ніколи не відмовлявся від обов`язку утримувати свого сина. 08.09.2023 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про поділ спільного майна подружжя, згідно якого за згодою сторін в особисту власність ОСОБА_1 перейшло наступне майно: квартира АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:001:0268, по АДРЕСА_2 ; об`єкт інвестування: номер об`єкта інвестування квартира АДРЕСА_3 , номер об`єкта будівництва 10. Зазначена обставина свідчить про те, що відповідач є порядною та відповідальною особою. З 12.09.2006 відповідач дійсно здійснював підприємницьку діяльність, проте, 30.04.2024 підприємницьку діяльність припинено. Станом на сьогодні відповідач не працює, постійного доходи не отримує. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 10000 гривень є необґрунтованими, та, враховуючи відсутність стабільного доходу у відповідача, є непосильними для нього. Представник відповідача просила встановити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1598,00 гривень, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правничу допомогу по справі в розмірі 15000 гривень, оскільки відповідач ОСОБА_2 у зв`язку із поданням ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів, вимушений був звернутись за правничою (правовою) допомогою до адвоката, вартість якої становила 15000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Вовк Е.П., в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Волошина Н.А., в судовому засіданні зазначила, що відповідач ОСОБА_2 згідний сплачувати позивачеві аліменти на утримання спільного сина, однак, в меншому розмірі, аніж цього бажає позивач, а саме в сумі 1598,00 гривень, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач не працює і вказана позивачем сума 10000 гривень є непосильною для відповідача.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Із витягу №13-09/01/1582 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, паспорта громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , та копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/002627720 від 15.03.2024 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_4 . За зазначеною адресою також зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3, 4).

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 12.01.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Із копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/002627525 від 15.03.2024 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.7).

Із копії рішення Ямпільського районного судку Вінницької області від 20.09.2023, справа 153/967/23, встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області 31 жовтня 2004 року, актовий запис №93 розірвано (а.с.9-10).

Із відповіді №551118 від 19.04.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру та копії паспорта громадянина україни, серія НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України та зареєстрований по АДРЕСА_5 (а.с.16, 37-39).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_2 30.04.2024 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням (а.с.41-42).

Із копії довідки Ямпільського управління Могилів-Подільської філії Вінницького обласного центру зайнятості, №13.4/02-19/236 від 16.05.2024 встановлено, що ОСОБА_2 станом на 16.05.2024 не зареєстрований в Ямпільському управлінні Могилів-Подільської районної філії Вінницького ОЦЗ як безробітний і на обліку не перебуває (а.с.43).

Із копії договору про поділ спільного майна подружжя від 08.09.2023 встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про поділ спільного майна подружжя, згідно якого за згодою сторін в особисту власність ОСОБА_1 перейшло наступне майно: квартира АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:001:0268, по АДРЕСА_2 ; об`єкт інвестування: номер об`єкта інвестування квартира АДРЕСА_3 , номер об`єкта будівництва 10. В особисту власність ОСОБА_2 перейшло наступне майно: магазин бутік по АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_6 ; гараж № НОМЕР_4 по АДРЕСА_7 ; транспортний засіб, марки (моделі) RENAULT, комерційний опис MASTER, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 (а.с.44-47).

Із інформації Головного управління ДПС у Вінницькій області Державної податкової служби України, вих.№7051/5/02-32-19-02-18 від 03.06.2024, встановлено, що ОСОБА_2 за період з 01.01.2023 по 20.05.2024 сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: січень 2023 року 1500 гривень; лютий 2023 року 1475 гривень; квітень 2023 року 3071 гривня; травень 2023 року 1500 гривень; червень 2023 року 1700 гривень; липень 2023 року 1700 гривень; серпень 2023 року 1474 гривні; вересень 2023 року 1600 гривень; листопад 2023 року 1474 гривні; грудень 2023 року 1474 гривні. відповідно до поданої ФОП ОСОБА_2 податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця в складі якої подається звітність про нарахування єдиного внеску Додаток 1 «відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за період: 2023 рік від 23.01.2024, реєстраційний №, за звітний (податковий) період з 01.01.2023 по 31.12.2023 загальна сума доходу становить 133867,00 гривень, загальна сума єдиного соціального внеску 17688,00 гривень; 2024 (ліквідаційна) від 15.05.2024, реєстраційний №, за звітний (податковий) період з 01.01.2024 по 30.04.2024, загальна сума доходу становить 149869,00 гривень, загальна сума єдиного соціального внеску 0,00 гривень (а.с.72-75).

Суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати малолітню дитину.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина та стосовно якої відсутні відомості про її доходи, а також відповідача щодо якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, наявність у нього інших утриманців, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази про здійснення відповідачем підприємницької діяльності в 2023-2024 роках, наявність в нього на праві вланості нерухомого майна, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за необхідне в інтересах дитини стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачка не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача значних доходів, і не довела спроможності відповідача виплачувати аліменти на дитину у визначеній нею сумі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд не вбачає.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 18.04.2024, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина саме з 18.04.2024.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому суд в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного.

21.06.2024 позивач ОСОБА_1 надала суду письмове клопотання про розподіл процесуальних витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, вх.№4003 від 21.06.2024, в якому просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані з правничою (правовою) допомогою в розмірі 11000 гривень.

Також позивач ОСОБА_1 надала суду письмове клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, вх.№4004 від 21.06.2024, в якому просила зменшити «до нуля» заявлену відповідачем суму витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 15000 гривень, оскільки вказана сума є неспівмірною з критеріями реальності адвокатських витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.

27.06.2024 за вх.№4094, надійшло заперечення представника відповідача на клопотання позивача про розподіл процесуальних витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу. У вказаних запереченнях вказано, що із Договору про надання правничої допомоги від 08.04.2024 року між адвокатом Вовк Е.П. та ОСОБА_1 не вбачається, що надання адвокатом правової допомоги здійснюється в даній справі, а лише вказує на наявність між адвокатом та позивачем договірних відносин. У тексті зазначеного договору та квитаннцї до прибуткового кассового ордеру №10 відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом саме у справі №153/583/23, як і не вбачається це із розрахунку суми гонорару за надання правничої допомоги Просила відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розподіл процесуальних витрат, зокрема витрат на правничу допомогу.

Також 27.06.2024 за вх.№4095, від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому представник відповідача просила відмовити в клопотанні ОСОБА_1 від 17.06.2024 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки позивачем не доведено в чому полягає неспівмірність заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 11000 гривень до матеріалів справи надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 08.04.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Вовк Е.П.; адвокатський запит, вих.№22 від 08.04.2024; квитанцію прибуткового кассового ордера №10 від 17.06.2024; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги, серія АВ №1124929; розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги; акт приймання наданих послуг за правничим договором б/н від 08.04.2024, з якого вбачається, що адвокат Вовк Е.П. надала ОСОБА_1 наступні юридичні послуги:

- надання консультації;

- складання адвокатського запиту №22 від 08.04.2024;

- складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі;

- представництво в суді;

- написання процесуальних документів, загальна вартість послуг становить 11000 грн.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень до матеріалів справи надано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 15.05.2024, укладеного між Тесмінецьким та ТОВ «Юридична компанія «БАРІСТОР УКРАЇНА» в особі директора - адвоката Гороховської А.О. Відповідно до вказаного договору правова допомога надається адвокатом Волошиною Н.А.; копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №26 від 16.05.2024; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги, серія АЕ №1253810; розрахунок гонорару (винагороди) за надання правової допомоги по Договору про надання правової допомоги №15/05 від 15.05.2024, з якого вбачається, що адвокат Волошина Н.А. надала ОСОБА_2 наступні юридичні послуги:

- подання відзиву на позовну заяву до суду (збір та аналіз документів для визначення правової позиції, підготування відзиву на позовну заяву з визначенням доказів та додтків, направлення відзиву на позовну заяву до суду);

- підготовка інших процесуальних документів по справі, а саме: заперечення проти відповіді на відзив, клопотання, додаткові пояснення, заперечення протии клопотань та інше;

- представництво в суді, загальна вартість послуг становить 15000 грн.

Досліджуючи надані представником позивача та представником відповідача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання сторонам професійної правничої допомоги у даній справі. Відсутність посилання на номер справи в документах, що надані представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу не є підставою для відмови у їх розподілі.

Разом з тим, надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Отже, враховуючи складність справи та характер виконаної адвокатами роботи, частковість задоволення вимог позову, виходячи із встановленої реальності правничої допомоги та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого сторонами розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 3500 гривень та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача до 3500 гривень, що і буде становити співрозмірні і розумні витрати сторін на професійну правничу допомогу в цій справі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 137, 141, 263, 264, 265, 279, 352, 354, 430 ЦПК України і на підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_7 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_8 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 18.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_7 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_8 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_7 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 04 липня 2024 року.

Суддя Р.В. Швець