05.07.2024 Справа № 756/7854/24
Ун. №756/7854/24
Пр. №6/756/417/24
У Х В А Л А

про передачу заяви за підсудністю

05 липня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача, -

В С Т А Н О В И В :

До Оболонського районного суду м. Києва 20.06.2024 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський Олександр Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс лігал» боржник - ОСОБА_1 про заміну стягувача.

Згідно з заявленими вимогами заявник просить суд: замінити стягувача ТОВ «Вердикт капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 204190 вчиненого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт капітал».

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що віднесено до юрисдикції Деснянського районного суду м. Києва.

Відомості про те, що місце роботи боржника чи місцезнаходження його майна розташовано на території, віднесеній до юрисдикції Оболонського районного суду м. Києва, в матеріалах справи відсутні.

З положень ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає правильним передати матеріали заяви до Деснянського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст.31,187, 446 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача- передати на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва(02225, м.Київ, пр-т Червоної Калини, 5-В).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя А.М. Майбоженко