Справа № 754/6635/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів позик недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2024 року ОСОБА_1 (в особі представника - адвоката Видюка Д.В.) через підсистему "Електронний суд" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів позик недійсними.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки в ній допущені порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

У тексті позовної заяви представник позивача вказує, що позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1 233,00 грн., проте до матеріалів позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, в додатках до позовної заяви такий документ також відсутній.

Так, до позову не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» установлено, що з 01 січня 2023 року встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 684 грн.

Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за вимогу про визнання договорів позик недійсними сплачується судовий збір у виді 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому позивачці необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.+ 1 211,20 грн. як за дві вимоги немайнового характеру.

Також, відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, всупереч вищевказаним вимогам представником позивача не вказано повністю найменування третьої особи, а саме: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієву О.С.

Крім того відповідно до умов договору позики від 07.04.2021 року та договору позики від 21.02.2020 року усі спори між сторонами, що виникають стосовно або у зв"язку з цими договорами вирішуються шляхом переговорів. Якщо сторони не змогли дійти згоди, то всі спірні питання підлягають остаточному врегулюванню у судовому порядку.

До матеріалів позову не додано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спорів, що передбачено п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Також відповідно до умов договору позики від 27.04.2021 року, позикодавець ОСОБА_3 (відповідач у справі) доводить до відома позичальника ОСОБА_1 (позивачки у справі), що гроші, які він передає у позику належать йому на праві спільної сумісної власності разом з дружиною ОСОБА_6 , яка не залучена до участі в справі.

Частиною 1 ст. 42 ЦПК України передбачено склад учасників у справах позовного провадження, це сторони і треті особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

2. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Таким чином позивачці слід визначитися з колом відповідачів та (або) третіх осіб у справі.

Крім того в позовній заяві позивачка просить допитати в якості свідків її, відповідачів та третю особу.

Сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи, у відповідності до ст. 92 ЦПК України.

Зазначена стаття регулюється параграфом 2 глави 5 ЦПК України "Показання свідків", а відтак вимоги статті 91 ЦПК України стосовно виклику свідків розповсюджується на зазначену заяву.

У відповідності до ч. 3 ст. 91 ЦПК України, заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

В порушення норм ч. 2 ст. 91 ЦПК України позивачкою при подачі позову до суду не подано окреме клопотання (заяву) про допит свідків у справі, не зазначено обставин, які можуть підтвердити свідки.

Згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 4 ст. 95 ЦПК України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, ЦПК України, як процесуальним законом, не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма частини четвертої статті 95 ЦПК України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом як нормативним документом відповідно до статей 1, 23 Закону України «Про стандартизацію».

01 вересня 2021 року набув чинності новий стандарт на заміну ДСТУ 4163-2003, який регулює порядок оформлення організаційно-розпорядчих документів - Національний стандарт України Державна уніфікована система документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163:2020, затверджений наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 року № 144.

Згідно з пунктом 5.26. Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163:2020, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

У разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 761/5894/17, від 14 грудня 2018 року у справі № 914/809/18, від 01 жовтня 2020 року у справі № 910/8794/17, від 14 вересня 2021 року у справі № 916/2024/20.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви долучено пакет документів у копіях, деякі із яких посвідчені особою ОСОБА_7 , яка не є учасником справи, а отже позивачем не дотримано вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів позик недійсними, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачці зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана в день її постановлення.

Суддя: О.М. Панченко