Провадження № 2-в/201/30/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 263/16126/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2024 року ініційоване питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №263/16126/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Демидової С.О. від 18 квітня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлено за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За правилами ст. 493 ЦПК України, розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

З огляду на зазначене, судом призначено судове засідання, викликано сторони та запропоновано надати суду всю наявну інформацію, матеріали і докази, які збереглися у них у оригіналах та копіях для можливості відновлення провадження у справі.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. ст. 488-490 ЦПК України відновленню підлягає втрачене повністю або частково судове провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. Заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені строки розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст.3ЗаконуУкраїн від 22 грудня 2005 року №3262-IV«Про доступ досудових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року №740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз. 4 п.3 цього Порядку, електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі, ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року про забезпечення позову, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 грудня 2019 року.

Відповідно до даних АСДС Жовтневого районного суду м. Маріуполя, в обліково статистичній картці на справу наявна інформація про винесення рішення 20 грудня 2019 року, окрім того відповідно до даних обліково - статистично картки на зазначену справу встановлено, що по вказаній справі було виготовлено виконавчі листи, але інформація про їх видачу відсутня. Будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, від Жовтневого районного суду м. Маріуполя після розгляду не були передані Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Відтак повний зміст рішення та ухвал суду по справі може бути встановлений судом.

Відповідно до ч.1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Зважаючи на те, що відновлення втраченого судового провадження по справі № 263/16126/19 необхідно для подальшого виконання рішення суду та беручи до уваги все вищевикладене, суд вважає, за можливе відновити втрачене провадження в частині повного тексту рішення суду та ухвал.

Керуючись ст. ст. 491-494 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 263/16126/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у об`ємі наступних документів:

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року в такій редакції:

Справа №263/16126/19

Провадження № 2/263/2923/2019

УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

30 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Хараджа Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 6 107 739,93 грн. та судові витрати

Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 187-192, 260,261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики .

Призначити підготовче судове засідання у приміщенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області на 15.11.2019 року на 09:15.

Відповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач має право в цей же строк надіслати позивачу, за наявності - іншим відповідачам, третім особам копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів, надіслати учасникам справи.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності, в іншій її частині ухвала оскарженню не підлягає. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя Н.В. Хараджа

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року в такій редакції:

Справа № 263/16126/19

Провадження № 2/263/2923/2019

У Х В А Л А

30 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Хараджа Н.В., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

До суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежиле приміщення АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю приміщення АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ознайомившись із заявою, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписами ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії, щодо майна, яке належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, те, що спір стосується стягнення заборгованості за договором позики, тому суд має вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту нежиле приміщення АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю приміщення АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , оскільки у подальшому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду..

Керуючись ст. ст. 149,150,157 ЦПК України, суд

УХВАЛИЛА:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нежиле приміщення АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю приміщення АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Н.В. Хараджа

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 грудня 2019 року в такій редакції:

Справа №263/16126/19

Провадження №2/263/2923/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 грудня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Хараджа Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.01.2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір займу грошових коштів на суму 100 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачем, строк повернення коштів встановлено не було, ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти за вимогою ОСОБА_1 03.04.2019 року позивачем на відомі адреси відповідача направлено вимоги про повернення грошових коштів та встановлено семиденний строк повернення таких коштів, вказану вимогу відповідач отримав 08.04.2019 року особисто.Просив стягнути з відповідачана користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 6 107 739,93 гн., з них:2 489 252,90 грн основний борг, 39 282,44 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 16.04.2019 року по 24.10.2019 року, 3 579 204,59 грн. відсотки за користування грошовими коштами за період з 11.01.2008 року по 24.10.2019 року, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 9605,00 гривен.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.

Відповідач до судового засідання жодного разу не з`явився, відзиву чи письмових пояснень з приводу позову не подав.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 610 ГК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 11.01.2008 року шляхом складання розписки, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачу, ОСОБА_2 гршові кошти в розмірі 100 000,00 доларів США, про що зазначено в розписці. Строк повернення коштів встановлено не було, ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти за вимогою ОСОБА_1 .

Факт отримання грошових коштів відповідачем ОСОБА_2 по договору позики суд вважає встановленим, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики в письмовій формі. За договором позики оформленого розпискою від 11.01.2008 року шляхом обміну сторонами розписки та грошей. Ці обставини підтверджується наданою позивачем оригіналу розписки про отримання грошових коштів відповідачем із зобов`язанням їх повернення за першою вимогою позивача. (а.с.8)

03.04.2019 року позивач ОСОБА_1 на відомі адреси відповідача ОСОБА_2 направив вимоги про повернення грошових коштів та встановлено семиденний строк поверненнятаких коштів. Вказану вимогу відповідач ОСОБА_2 отримав 08.04.2019 року особисто, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти

З наданого позивачем суду розрахунку, з яким суд погоджується і вважає його обґрунтованим, вбачається, що сума, яка підлягає стягненню становить: 6 107 739,93 грн., з них: 2 489 252,90 грн основний борг, 39 282,44 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 16.04.2019 року по 24.10.2019 року, 3 579 204,59 грн. відсотки за користування грошовими коштами за період з 11.01.2008 року по 24.10.2019 року Згідно вимогам ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦПК України передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаними договором позики, позивач вимагає сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та проценти за користування грошовими коштами,суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаними договором позики, позивач вимагає сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та проценти за користування грошовими коштами, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати, що підтверджується квитанцією по сплаті судового збору в розмірі 9605,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 259,263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики (розпискою) від 11.01.2008 року в розмірі 6 107 739,93 грн., з них - 2 489 252,90 (основний борг), 39 282,44 грн. (3% річних від простроченої суми за період з 16.04.2019 року по 24.10.2019 року), 3 579 204,59 грн. (відсотки за користування грошовими коштами за період з 11.01.2008 року по 24.10.2019 року)

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 9605,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В. Хараджа

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.О. Демидова