Справа № 495/2546/24
Номер провадження 2/495/2162/2024
21 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,
представника позивача Крайнюкова М.М. ,
представника третьої особи Завгороднюк В.О. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав, суд
ОСОБА_3 (далі - позивач), в інтересах якої діє адвокат Крайнюков М.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав, у якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб.
01 лютого 2020 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_4 .
16 березня 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі № 521/1888/21, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розірвано.
З травня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають разом, після припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_4 не цікавиться їх спільним сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (хоча за час спільного проживання ОСОБА_4 також не цікавився спільним сином, так як його постійно не було вдома, він більшість часу перебував за межами України або м. Одеси). Фактично після припинення сімейних відноси ОСОБА_4 матеріально не допомагає, не цікавиться станом свого сина (а саме як розвитку та і здоров`я), не приділяє уваги та спілкування с дитиною.
Після припинення фактичних шлюбних та сімейних відносин, спільний син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом матір`ю - ОСОБА_3 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи Малиновської районного адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, де визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03 лютого 2022 року Малиновським районним судом м. Одеси постановлено рішенням у справі № 521/3251/21, яким задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення аліментів. Яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати надходження позовної заяви, а саме з 30 грудня 2020 р. до досягнення дитиною повноліття.

Покладені зобов`язання рішенням суду, щодо сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічний батько - ОСОБА_4 не виконує, сина не утримує.

17 серпня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , зареєстровано шлюб.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взагалі на знає свого біологічного батька - ОСОБА_4 . Як свого батька сприймає чоловіка - ОСОБА_9 , який займається його виховання, та розвитком, повністю його утримує, та взяв на себе всі функції та обов`язки батька, які встановлені СК України та іншими законами та нормативними актами.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає ОСОБА_9 своїм батьком, у них склались теплі, довірчі відносини сина і батька.

ОСОБА_9 вже фактично усиновив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він ставиться до нього як до рідного сина. Юридичне оформлення цього факту може мати лише позитивне значення.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2024 року по вказаній справі було відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначена дата підготовчого судового засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечував щодо заочного розгляду справи, у зв`язку з повторною неявкою відповідача у судові засідання. Позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити, пояснив, що батько дитини ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дитини та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Дитина сприймає нового чоловіка позивача як свого рідного, який про нього турбується.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, позов підтримала, пояснила, що комісія прийняла рішення щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив та відзиву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Фактичні обставини встановлені судом, їх нормативно-правове обґрунтування та позиція суду

Судом встановлено, що 03 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який був зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1188.

01 лютого 2020 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_4 , про що 05 лютого 2020 року складено відповідний актовий запис № 718, Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

16 березня 2021 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі № 521/1888/21, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розірвано.

Як зазначила позивач, з травня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають разом, після припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_4 не цікавиться їх спільним сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (хоча за час спільного проживання ОСОБА_4 також не цікавився спільним сином, так як його постійно не було вдома, він більшість часу перебував за межами України або м. Одеси). Фактично після припинення сімейних відноси ОСОБА_4 матеріально не допомагає, не цікавиться станом свого сина (а саме як розвитку та і здоров`я), не приділяє уваги та спілкування с дитиною.

Після припинення фактичних шлюбних та сімейних відносин, спільний син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом матір`ю - ОСОБА_3 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи Малиновської районного адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, де визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03 лютого 2022 року Малиновським районним судом м. Одеси постановлено рішенням у справі № 521/3251/21, яким задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення аліментів. Яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати надходження позовної заяви, а саме з 30 грудня 2020 р. до досягнення дитиною повноліття.

17 серпня 2022 року між позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , зареєстровано шлюб, про що 17 серпня 2022 року складено відповідний актовий запис № 1469, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

28 березня 2023 року Одеською філією судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» за результатами проведення судової психологічної експертизи, складено відповідний висновок експерта за № 01/23, за висновками якого у ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , сформована свідомість про те, що він живе у повноцінній сім`ї з рідними матір`ю та батьком. Дитина не знає про існування біологічного батька - ОСОБА_4 . Біологічний батько дитини жодної участі у в його вихованні не приймає, його навіть не має в пам`яті дитини.

Порушення сформованої системи сім`ї через включення до неї біологічного батька ОСОБА_4 , може суттєво травмувати психіку малолітньої дитини ОСОБА_4 . Поява у житті малолітньої дитини ОСОБА_4 біологічного батька ( ОСОБА_4 ) буде суттєвим стресовим чинником для дитини, порушить його сімейну ідентифікацію, благополучне існування у сім`ї, яку він сприймає за рідну, призведе до зниження у свідомості дитини його статусу у сімейній системі, похитне усталену думку відносно добробуту його родини, негативно вплине на відношення з батьком ( ОСОБА_9 ), на почуття безпеки довіри до найближчого оточення та на самооцінку дитини, призведе до прояву негативної поведінки. З психологічної точки зору у досліджуваних обставинах відсутні чинники, які обумовлюють позитивний ефект від появи у житті дитини його біологічного батька ( ОСОБА_4 ).

Не існує вірогідності негативних наслідків для малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із позбавленням біологічного батька ОСОБА_4 - батьківства.

Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, у своє висновку заключив, що доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимостей» ОСОБА_3 станом на 12.10.2023 року до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває.

Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

У відповідності до ст. 164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п. 8 ст. 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).

Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд бере до уваги те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. Він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Подібні правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 16 лютого2022року справа № 742/710/19; Постанові від 28 січня2021року у справі № 753/6498/15-ц; Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня2018року у справі № 500/6325/17.

Висновок уповноваженого органу про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача як батька малолітньої дитини відповідає встановленим до нього вимогам, підписаний уповноваженою особою, та складений на підставі вивчення всіх обставин справи, у зв`язку із чим суд враховує його під час ухвалення рішення.

Отже, відповідач, як батько малолітньої дитини, вихованням дитини не займається, матеріально не підтримує, станом її здоров`я не цікавиться, не виявляє до сина належної уваги та турботи, що у сукупності свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомо.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав.

Висновки суду

Судом під час розгляду справи у судовому засіданні не було встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування та висновок судової психологічної експертизи суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 150, 152, 155, 164, 165, 180, 181, 182, 191 СК України, ст. 2,5, 10-13, 81, 258-259, 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (адреса: вул. Михайлівська, 56, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, 67700, код (ЄДРПОУ): 26303241).

Повний текст судового рішення складено 21.06.2024 року.

Суддя Н.Д. Анісімова