Провадження №2/752/5472/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування на поховання та з втратою годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лабик Руслан Романович в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до Голосіївського рай онного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг») про відшкодування моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування на поховання та з втратою годувальника.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.10.2022 приблизно о 22.12 год., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Наддніпрянського шосе, зі сторони мосту Патона в напрямку Залізничного шосе, в районі електроопори №99 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для руху пішоходів місці. В результаті даної дорожно-транспортної пригоди (далі - ДТП) пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в місті Києві матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063.

Під час досудового розслідування призначено судово-медичну експертизу, відповідно до висновку якої смерть ОСОБА_3 , 1985 р.н., настала від переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою та шоком.

Постановою від 28.02.2023 кримінальне провадження №0000063 від 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля «SUBARU FORESTER», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від неї матері загиблого ОСОБА_1 , було завдано шкоди, у зв`язку з чим у неї виникло право на отримання відшкодування за рахунок відповідача.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «SUBARU FORESTER», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209908755.

22.03.2023 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування: 80400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 25215 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілого, 241200 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника.

30.06.2023 відповідачем було проведено половину розміру страхового відшкодування від заявлених сум.

Оскільки, відповідач незаконно поділив розмір страхового відшкодування на двох осіб, а також так і не здійснив виплату страхового відшкодування по втраті годувальника та витратах на поховання потерпілого, то позивачем прийнято рішення про звернення до суду за захистом своїх порушених прав на страхове відшкодування.

Позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті мала право на одержання від нього утримання.

Просив стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина, у розмірі 40200 грн., страхове відшкодування, пов`язане з витратами на поховання, у розмірі 24355 грн. та страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, у розмірі 214385 грн.

19.06.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.07.2024 постановлено ухвалу про залишення без задоволення клопотання представника відповідача адвоката Алєксєєва В.В. про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження.

04.07.2024 представник відповідача адвокат Алєксєєв В.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що 29.03.2024 ТДВ "СГ "Оберіг" отримало повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування від 22.03.2023. У відповідь на ці документи ТДВ "СГ "Оберіг" було направлено запит з проханням про надання документів згідно вимог підп. «е» п.35.2 ст.35 Закону 1961-IV.

13.06.2023 ТДВ "СГ "Оберіг" було направлено повторний запит з огляду на ігнорування стороною позивача первинного запиту.

В подальшому, ТДВ "СГ "Оберіг" також було направлено на адресу представника позивача запит про надання документів на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на поховання ОСОБА_3 .

03.10.2023 ТДВ "СГ "Оберіг" було направлено запит про надання роз`яснень стосовно документів, які стосуються витрат на поховання ОСОБА_3 .

В досудовому порядку позивач через свого представника звернулася до ТДВ "СГ "Оберіг" із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП від 24.10.2022, однак всіх документів на підтвердження власних вимог не подала, внаслідок чого рішення про виплату страхового відшкодування в частині заявлених вимог не розглядалося та не приймалося з огляду на неможливість проведення належного страхового розслідування.

Позивачем не надано, зокрема, довідку про склад сім`ї загиблої особи;

документи, що підтверджують перебування на утриманні загиблої особи, її доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника; документи, що підтверджують витрати на поховання ОСОБА_3 на заявлену суму грошових коштів

Оскільки натепер ані у позивача, ані в матеріалах справи немає визначених законодавством документів - у відповідача не настав строк для здійснення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

ТДВ "СГ "Оберіг" мало обґрунтоване право взагалі відмовити у виплаті страхового відшкодування, зважаючи на те, що у постанові про закриття кримінального провадження від 28.02.2023 встановлений факт неможливості водія транспортного засобу марки "Subaru Forester", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 уникнути ДТП та факт відсутності його вини; факт вини загиблої особи у провокуванні ДТП, що було поєднано із перебуванням ним в стані сильного алкогольного сп`яніння, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року по справі №532/1374/18 та у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 р. по справі № 357/12106/20.

Одне лише посилання на те, що син позивача проживав з нею за однією адресою, не є доказом перебування позивачки на утриманні у сина і не може бути підставою для визнання за померлим статусу годувальника позивача.

Надані позивачем документи на підтвердження витрат на поховання не є належними, допустимими та достовірними доказами заявленого факту понесення таких витрат, оскільки договір про надання послуг №359/22 від 31.10.2022 не є платіжним документом, акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання ритуальних послуг №359 від 31.10.2022 є документом, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю, однак не підтверджує розрахункові операції за такими діями у відповідності до вимог ст.2, 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; товарний чек №359/22 від 31.10.2022 складений з порушенням вимог Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", адже згідно ст.3 Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через РРО або ПРРО.

Крім того, зазначений товарний чек не відповідає обов`язковим вимогам наказу Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 "Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)", до товарного чеку не надано ані договору, ані додаткової угоди, ані акту приймання-передачі наданих послуг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідувань злочинів у сфері злочинів транспорту СУ ГУНП у місті Києві майора поліції Демченко О.С. від 28.02.2023 встановлено, що кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія транспортного засобу марки "Subaru Forester", д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також з наведеної постанвои встановлено, що 24.10.2022 приблизно о 22:12 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Наддніпрянського шосе, зі сторони мосту Патона в напрямку Залізничного шосе, в районі електроопори №99 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для руху пішоходів місці. В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної (криміналістичної) експертизи від 25.12.2022 №012-297-5301-2022 смерть ОСОБА_3 настала від переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт у концентрації - 3,11 проміле, що за життя відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

Аналізуючи дорожньо-транспортну ситуацію, що мала місце, слідову інформацію місця ДТП, висновки судової автомеханічної експертизи технічного стану транспортного засобу. Транспортно-трасологічної та судової автомеханічної експертизи, судово-медичної експертизи, комплексної судово-медичної та судової автомеханічної експертизи, покази свідків, потерпілої, слідчого експерименту, слідство прийшло до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху збоку пішохода ОСОБА_3 , який в порушення вимог п. 4.4, п. 4.7., п. 4.14 ПДР, перетинав проїзну частину Наддніпрянського шосе в м. Києві у невідведеному для переходу пішоходів місця, вийшов в смугу руху автомобіля «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та раптово для воді ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про доходи №311108 ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 отримала пенсію у розмірі 77698, 68 грн.

Згідно відповіді Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві №68/33.1-80 від 18.01.2023 не виявлено актовий запис про шлюб та народження дітей на ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання ритуальних послуг №359/22 від 31.10.2022, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 в порядку та на умовах цього договору, виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику комплекс ритуальних послуг, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору комплекс ритуальних послуг - послуги, пов`язані з організацією та проведенням поховання померлого громадянина ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. Договору загальна ціна цього договору дорівнює вартості надання виконавцем послуг, яка визначається акті приймання-передачі наданих послуг.

У відповідності до п.21 постанови КМУ від 23.08.2020 №1336 сторони домовились, що розрахунок за надані ритуальні послуги проводиться вдома у замовника.

Усі розрахунки за цим Договором проводяться виключно у готівковій формі в національній валюті України.

Приймання послуг замовника здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем.

Відповідно до п. 3.5. Договору замовник зобов`язаний прийняти надані виконавцем послуги, підписати Акт приймання-передачі наданих послуг, що підтверджує отримання ритуальних послуг в повному обсязі.

Відповідно Акту приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання ритуальних послуг №359 від 31.10.2022 ФОП ОСОБА_5 надав, а ОСОБА_1 прийняла в належній формі і якості та в повній мірі ритуальні послуги, а саме: автокатафалк, перенесення тіла покійного, оформлення договору замовлення, оформлення свідоцтва про смерть, на суму 7855 грн.

Відповідно до товарного чеку №359/22 від 31.10.2022 ФОП ОСОБА_5 надав послуги - труна, набір, покривало, хрест. дер., табличка, вінок, стрічка, рушник, костюм чол., сорочка, тапочки, на суму 16500 грн.

Станом на дату ДТП (24.10.2022) цивільно-правова відповідальність, водія транспортного засобу марки «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209908755 була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг».

22.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП, яка сталася 24.10.2022 о 22:12, до якого додала наступні документи: заяву на виплату страхового відшкодування пов`язане із втратою годувальника у розмірі 241200 грн., копію пенсійного посвідчення, заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, у розмірі 80400 грн., копію відповіді Голосіївського відділу ДРАЦС у м. Києві щодо відсутності актового запису про шлюб та народження дітей у ОСОБА_3 , заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання, у розмірі 25215 грн., оригінал товарного чеку №359/22 від 31.10.2022, оригінал договору про надання ритуальних послуг №359/22 від 31.10.2022 та акт прийому-передачі наданих послуг до нього, нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копію лікарського свідоцтва про смерть та довідку про причину смерті ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копію паспорту та ІПН ОСОБА_1 , копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , копію постанови про закриття кримінального провадження.

06.04.2023 ТДВ «СГ «Оберіг» направило представнику позивача запит щодо надання додаткових документів, що підтверджують перебування на утримані потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік та документу, що підтверджує розмір пенсії, надані утриманцю внаслідок втрати годувальника.

13.06.2023 ТДВ «СГ «Оберіг» направило повторний запит щодо надання вищезазначений документів.

14.06.2023 на поштову адресу позивача, зазначену у заяві про виплату страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» направило запит щодо надання допустимих та достовірних доказів на підтвердження заявленого розміру витрат на поховання ОСОБА_3

30.06.2023 ТДВ «СГ «Оберіг» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 41060 грн.

03.10.2023 на поштову адресу зазначену у заяві про виплату страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» направило запит щодо надання додаткових роз`яснень в якому статусі фігурує ФОП ОСОБА_5 в рамках двостороннього договору між ПП «ПФ «Петро Великий» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Разом з тим, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування поряд із положеннями цього Кодексу застосовуються положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 27.1, 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Відповідно до пп. 36.1, 36.3., 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. 36.3. У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування пов`язане з моральною шкодою, заподіяної смертю сина, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно зі статтями 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до вимог частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17, від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19, від 26 квітня 2022 року у справі №184/1461/20-ц.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, в момент ДТП в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт у концентрації - 3,11 проміле, що за життя відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода ОСОБА_3 , який в порушення вимог п. 4.4, п. 4.7., п. 4.14 Правил дорожнього руху, перетинав проїзну частину Наддніпрянського шосе в м. Києві у невідведеному для переходу пішоходів місця, вийшов в смугу руху автомобіля «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та раптово для воді ОСОБА_2 .

Кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія транспортного засобу марки "Subaru Forester" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до пунктів 4.4, п. 4.7., п. 4.14 Правил дорожнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі.

Отже, відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання ( без вини ).

Такий правовий висновок міститься в постанові ВС КЦС від 21.04.2021 року у справі № 450/4163/18.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Враховуючи, що ДТП сталася внаслідок грубої необережності потерпілого ОСОБА_3 , суд вважає, що моральна шкода виплачена страховою компанією позивачу в розмірі 40200 грн., є достатньою та такою, що відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що встанволено під час досудовго розслідування кримінального провадежння.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання потерпілого, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

На підтвердження підстав для отримання страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання, позивачем було надано оригінал фіскального чеку №000001905 від 01.11.2022 на суму 860 грн., оригінал товарного чеку №359/22 від 31.10.2022 на суму 16500 грн., оригінал договору про надання ритуальних послуг №359/22 від 31.10.2022 та акт прийому-передачі наданих послуг до нього на суму 7855 грн.

ТДВ "СГ "Оберіг" виплатило позивачці страхове відшкодування, пов`язане з витратами на поховання, у розмірі 860 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання ритуальних послуг №359/22 від 31.10.2022 в порядку та на умовах цього договору, виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику комплекс ритуальних послуг, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору комплекс ритуальних послуг - послуги, пов`язані з організацією та проведенням поховання померлого громадянина ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. Договору загальна ціна цього договору дорівнює вартості надання виконавцем послуг, яка визначається акті приймання-передачі наданих послуг.

У відповідності до п.21 постанови КМУ від 23.08.2020 №1336 сторони домовились, що розрахунок за надані ритуальні послуги проводиться вдома у замовника.

Усі розрахунки за цим Договором проводяться виключно у готівковій формі в національній валюті України.

Приймання послуг замовника здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем.

Відповідно до п. 3.5. Договору замовник зобов`язаний прийняти надані виконавцем послуги, підписати Акт приймання-передачі наданих послуг, що підтверджує отримання ритуальних послуг в повному обсязі.

Відповідно Акту приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання ритуальних послуг №359 від 31.10.2022 ФОП ОСОБА_5 надав, а ОСОБА_1 прийняла в належній формі і якості та в повній мірі ритуальні послуги на суму 7855 грн.

Відповідно до товарного чеку №359/22 від 31.10.2022 ФОП ОСОБА_5 надав послуг на суму 16500 грн.

Суд звертає увагу, що акт приймання виконаних робіт - це документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю.

Відповідно до абз. 19 п. б) ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до п. 2, 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування

Відповідно до ст.8 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.

Положення про форму та зміст розрахункових документів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 "Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) " (далі ? Наказ № 13).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Наказу №13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Відповідно до п. 1 Розділу ІV Наказу №13 розрахункова квитанція - розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма № РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3 до цього Положення.

Отже, надані позивачем докази для отримання страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання, не є належними доказами на підтвердження таких виплат.

Також суд зазначає, що позивачем до суду наданий оригінал товарного чеку №359/22 від 31.10.2022 на суму 16500 грн. без акт приймання-передачі наданих послуг, в якому визначається вартість наданих послуг, що суперечить умовам договору№359/22 від 31.10.2022, що дає підстави вважати такі витрати є недоведеними.

Наданий Акт приймання-передачі наданих послуг №359/2 від 31.10.2022 є лише документом, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником, а також суму їх вартості, натомість жодних доказів щодо сплати такої суми, наприклад, фіскального чеку або розрахункової квитанції, оформлених в порядку встановленому Наказом №13, позивачем не надано.

У матеріалах справи відсутні докази, що позивач, після отримання листа від ТДВ «СГ «Оберіг» № 1406-12 від 14.06.2023., надала страховику документи, які зазначені у цьому листі або додаткові пояснення з приводу доводів, зазначених страховиком у вищезазначеному листі, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання, що не дало страховику можливості перевірити правомірність зазаначених вимог та винести рішення про їх сплату.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно із частиною 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Зміст поняття «непрацездатні громадяни» визначено у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними громадянами вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно із пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Основним елементом вимоги відшкодування шкоди є доведення факту перебування особи на утриманні померлого та доведення обставини, що допомога, яка надавалася, була для позивача постійним та основним джерелом засобів до існування. Одержання позивачем заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для позивача допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Таким чином, для отримання страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, позивачу необхідно було надати страховику документи, що підтверджують перебування позивача на утриманні померлого сина ОСОБА_3 , його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 24.10.2022) календарний рік, а також розмір пенсій, наданий позивачу ОСОБА_1 внаслідок втрати годувальника, про що й було зазначено відповідачем у листі № 0604-03 від 06.04.2023 та №1306-14 від 13.06.2023.

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №38101 від 16.12.2022 та заяви на виплату страхового відшкодування пов`язане із втратою годувальника у розмірі 241200 грн., позивачем було надано страховику повного пакету документів, передбачених пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначила, що основним доказом наявності в неї права на отримання відшкодування по втраті годувальника є досягнення нею пенсійного віку та наявність родинних відносин з померлим внаслідок ДТП сином.

На підтвердження підстав для отримання страхового відшкодування було надано тільки довідку про доходи ОСОБА_1 №311108, тобто розмір отриманої нею пенсії та її пенсійне посвідчення.

В даній справі доказуванню підлягає факт перебування позивача на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі.

Суд зазначає, що позивачем не було надано ні страховику, ні суду документи, що підтверджують перебування на утриманні померлого сина ОСОБА_3 , його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 24.10.2022) календарний рік, а також розмір пенсій, наданий позивачу ОСОБА_1 внаслідок втрати годувальника, з клопотанням про витребування вищезазначених документів жодна зі сторін до суду не зверталася.

Однак, крім вищевказаної довідки позивачем не було надано більше ніяких доказів, що свідчили про її перебування на утриманні свого сина ОСОБА_3 та її потреби у матеріальній допомозі.

Сам факт досягнення позивачкою пенсійного віку не підтверджує того, що вона перебувала на утриманніу померлого.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року під час розгляду справи № 165/325/17, в якому зазначено, що особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують її прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач, після отримання листів від ТДВ «СГ «Оберіг» № 0604-03 від 06.04.2023 та №1306-14 від 13.06.2023., надала страховику документи, які зазначені у цих листах, для прийняття рішення про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами як потреби у матеріальній допомозі, так і те, що її син ОСОБА_3 надавав їй таку допомогу, яка в свою чергу була постійним та основним джерелом її існування.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.10.2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19).

Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не подала належних та допустимих доказів, що вона мала право на страхове відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 14, .

Рішення складене 11.09.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова