Справа № 275/812/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 липня 2024 року селище Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Хоменка С.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності щодо частини будинку АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою позивачка подала клопотання про відстрочення від сплати судового збору, посилаючись на те, що оскільки реальну вартість спірної частини нерухомого майна, тобто ціну позову, буде встановлено лише висновком судової експертизи, про призначення якої також просить суд, то розрахунок і сплату судового збору буде здійснено вже після проведення експертизи. За наведеного, просила відстрочити сплату судового збору до отримання судом висновку експерта.

Вирішуючи питання про відкриття провадження та клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ також вказував, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов :1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері(батьки),які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що можливість відстрочення сплати судового збору Законом та положеннями ст. 136 ЦПК України пов`язується саме з майновим станом сторони, на що позивачка та її представник в заяві не посилається. Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, зазначених в ст. 8 Закону - позивачем не наведено.

Суд також не погоджується з доводами позивачки про те, що сплатити судовий збір та визначити ціну позову неможливо до проведення експертизи у справі.

Так, згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З наведеного вбачається обов`язок позивача визначити ціну позову саме при зверненні до суду, а вже питання очевидної невідповідності ціни позову дійсній вартості спірного майна чи питання неможливості встановлення точної його ціни вирішується в подальшому. Остаточне ж визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10.

Крім того, позивачка як співвласниця спірного майна, не обмежена в можливостях провести попередню оцінку спірного майна чи вказати його орієнтовну чи ринкову вартість на час звернення до суду для виконання процесуальних вимог п.3 ч. 3 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України по зазначенню ціни позову і сплаті судового збору. Так, згідно позову, щодо спірного будинку здійснювались правочини, в ході яких, зокрема, визначалась вартість частин будинку (договір від19.03.2024).

При цьому, у разі проведення судової експертизи розмір судового збору та ціни позову дійсно може бути відкорегований на підставі ч. 3 ст. 176 ЦПК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

За наведеного вище ,суд приходить до висновку ,що клопотання позивачки про відстрочення сплату судового збору є безпідставним, і, відповідно, нею не дотримано вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України по зазначенню в позовній заяві цини позову та вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України по долученню документів, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні 00 копійок.

Згідно з п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позовну, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених в ст.ст. 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху в зв`язку з несплатою позивачкою судового збору та незазначенням ціни позову з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків позовної заяви у десятиденний строк.

На усунення недоліків позову, у даній справі позивачу необхідно сплатити судовий збір в належному розмірі та надати уточнену редакцію позовної заяви з зазначенням ціни позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не буде усунено в строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 04.07.2024.

Суддя Миколайчук П.В.