Справа 709/2188/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26 грудня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши заяву представника позивача Адвокатське бюро «Архипенка» в особі керуючого адвоката Архипенка Олександра Анатолійовича про забезпечення позову, внесеної одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна та визнання недійсним договору дарування квартири,

в с т а н о в и л а:

1.Описова частина.

25.12.2024 до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі через систему «Електронний Суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна та визнання недійсним договору дарування квартири, подана в інтересах позивача представником Адвокатського бюро «Архипенка» в особі керуючого адвоката Архипенка Олександра Анатолійовича.

Одночасно із позовом представником позивача подана заява про забезпечення указаного позову. Заява обґрунтована тим, що з лютого 2016 року по 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Влітку 2020 року ними за спільні кошти була придбана квартира за ціною 3 700 доларів США для спільного проживання сім`ї, але право власності було зареєстровано за відповідачкою. За час спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, у період після 2020 року до серпня 2022 року, позивач в інтересах спільної з відповідачкою сім`ї, власними силами та за власні кошти придбані будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, власними зусиллями, побудував надвірну капітальну споруду сарай, який в експлуатацію не введений, оскільки побудований самочинно. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин позивач переїхав в інше домоволодіння. Про факт відчуження їх спільної з відповідачкою квартири не знав до отримання його адвокатом довідки із Державного реєстру речових прав про право власності на спірну квартиру. Позивач був переконаний, що відповідачка мала намір поділити вказане майно із ним порівно.

Зазначає, що відповідачка, будучи співвласницею квартири АДРЕСА_1 , без згоди позивача як другого співвласника, одноособово згідно договору дарування № 486 від 31.08.2022 подарувала спірну квартиру своєму сину від першого шлюбу ОСОБА_3 . Це свідчить про умисел відповідачів позбавити позивача права співвласника спільно нажитого майна, а саме квартири. Це також є свідченням недобросовісності та дає обґрунтовані підстави вважати, що після відкриття провадження у справі відповідачем будуть вжиті заходи для перешкоджання ефективному судовому захисту порушених прав позивача.

Вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до втрати можливості здійснити ефективний захист порушеного права, необхідності пред`явлення чергових позовів, зміни предмету позову, вживання додаткових дій для захисту порушеного права позивача із залученням додаткових сторін. Вжиття заходів забезпечення позову не спричинить збитків відповідачам, тому відсутня потреба у здійсненні зустрічного забезпечення.

З огляду на викладене, покликаючись на норми цивільного та цивільно-процесуального закону, представник позивача просить накласти арешт на житлову квартиру АДРЕСА_2 , та заборонити ОСОБА_3 або будь-якій іншій особі, яка діє від імені або в інтересах ОСОБА_3 укладати договори щодо відчуження, передачі у користування, заставу, або в інший спосіб створювати будь-які обтяження та встановлювати перешкоди щодо цього об`єкта нерухомого майна.

ІІ. Застосовані норми права.

При постановленні ухвали суд керувався наступними правовими нормами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Отже, підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

ІІІ. Досліджені докази, оцінка та висновки суду за результатами розгляду заяви.

Згідно матеріалів справи предметом спору є квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 11.11.2024 ОСОБА_4 , ця квартира належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування серії № 486 від 31.08.2022, посвідченого Другою золотоніською державною нотаріальною конторою.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборони відповідачці ОСОБА_5 вчиняти дії щодо відчуження земельних ділянок є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що після пред`явлення ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна та визнання недійсним договору дарування квартири, можливість відповідача ОСОБА_3 в будь-який момент відчужити майно за оспорюваним правочином, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом обмеження відповідача у праві розпорядження спірною квартирою означає, що ця квартира залишається у власності та користуванні відповідача, але тимчасово обмежується право щодо розпорядження нею з метою недопущення її відчуження й уникнення виконання судового рішення у майбутньому. Такий захід буде скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти дії щодо розпорядження майном, призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки квартира залишаються у володінні та користуванні відповідача, а можливість нею розпоряджатися обмежується на певний час, до розгляду справи по суті.

При цьому, суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову суд не досліджував обґрунтованість позову, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватися ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вжиті заходи забезпечення позову суд вважає співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Визначені законом підстави для вжиття зустрічного забезпечення у цій справі станом на час звернення до суду із відповідною заявою відсутні.

Крім того, заходи забезпечення позову не обмежують права відповідача на користування майном та будуть вжиті на час розгляду спору судом.

Керуючись ст. ст. 149 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити заяву представника позивача Адвокатське бюро «Архипенка» в особі керуючого адвоката Архипенка Олександра Анатолійовича про забезпечення позову, внесеної в межах позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна та визнання недійсним договору дарування квартири.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що згідно договору дарування серії № 486 від 31.08.2022, посвідченого Другою золотоніською державною нотаріальною конторою належить ОСОБА_6 з позбавленням його права на відчуження та розпорядження нею.

Копію ухвали направити до Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Центральна, 218, смт. Чорнобай,

Черкаська область, 19900; ел. пошта: ), для виконання, а також іншим особам, які мають статус учасника справи, - для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - протягом трьох років.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 .

Суддя Л.О. Шарая