Справа № 723/3244/24
Провадження № 2/723/3972/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.І.

за участю секретаря судових засідань Бундюр Б.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що вона є сестрою ОСОБА_4 . Брат позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,98 га кадастровий номер :02:003:0116, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №018047 від 23 жовтня 2002 року.

30 листопада 2004 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 . Заповіт не змінювався та не скасовувався.

Позивач у відповідності до ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину смерті брата ОСОБА_4 , оскільки протягом шестимісячного строку подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцем за законом належного майна брату позивача є його сестра відповідач ОСОБА_3 , однак вона спадщину не приймала, та на неї не претендує про що свідчить її заява. Спадкоємці першої черги - відсутні.

Однак оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач не може у зв`язку із тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №018047 від 23.10.2002 року при житті спадкодавця було втрачено.

Позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом.

Позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду направили письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позовні вимоги та просили суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Судом встановлено, що 30 листопада 2004 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу ОСОБА_6 .

Заповіт посвідчено секретарем виконкому Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 30.11.2004 року та зареєстрований в реєстрі за №26. Заповіт не змінювався та не відмінявся (а.с.11).

Судом, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 30.11.2012 р. виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,98 га кадастровий номер :02:003:0116, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №018047 від 23 жовтня 2002 року.

Позивач у відповідності до ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину смерті ОСОБА_4 , оскільки протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця - 05 липня 2005 року подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 77857690 від 02 серпня 2024 року.

Спадкоємцем за законом належного майна є відповідач ОСОБА_3 - сестра спадкодавця, однак вона спадщину не приймала, та на неї не претендує про що свідчить її заява, а також витяг зі спадкового реєстру від 02 серпня 2024 року. Спадкоємці першої черги - відсутні.

Отже, загалом позивач по справі, має право на набуття у власність земельної ділянки, як спадщину за заповітом після смерті брата ОСОБА_4 .

Однак оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом не може у зв`язку із тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №018047 від 23.10.2002 року при житті спадкодавця було втрачено. Факт видачі Державного акту ОСОБА_4 підтверджується інформацією з ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області №29-24-0.21-1419/2-24 від 25.04.2024 року та копією Державного акту.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин, визнання позову відповідачем, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за заповітом підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1223, 1261, 1269, 1270, п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 197, 315, 259, 268, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, а саме земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,98 га кадастровий номер :02:003:0116, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №018047 від 23 жовтня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя