Справа № 366/3651/23
Провадження № 2/366/143/24
РІШЕННЯ

іменем України

17 січня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

за участю секретаря судового засідання Іванової І.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванків, Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно (будинок),-

встановив:

Позивач звернувся з позовом до Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги мотивує, тим, що спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона прийняла, звернувшись до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області (спадкова справа №43/2023), однак 24 листопада 2023 року позивачу у вказаній нотаріальній конторі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 6 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач в позовній заяві зазначив, розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю.

Відповідач - представник Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області подали заяву про розгляд справи без представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Поліського району Іванківського районного управління юстиції Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 5.

З 30 вересня 1972 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що виконкомом Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 19. Дружині підся реєстрації шлюбу, присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Згідно довідки Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області від 8 листопада 2023 року №563, убачається, що згідно погосподарської книги №2 о/р 0303-1 за 2016-2020 роки, будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав покійному ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В.(вихідний № 108/02-14) 24 листопада 2023 року відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначений житловий будинок. Після смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 (фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлого, проживала разом з спадкодавцем на день його смерті, на протязі шести місяців з дня його смерті та проживає в спадковому будинку по даний час), шляхом подачі 14 листопада 2023 року заяви, на підставі заведена спадкова справа №43/2023. Інших спадкоємців не має.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект Буд Плюс» на замовлення технічної інвентаризації ОСОБА_1 , виготовлено станом на 31 жовтня 2023 року Технічний паспорт будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами Реєстраційний номер № ТІ01:9960-0302-4561-8786, адреса об`єкта Київська обл., Вишгородський район, Поліська територіальна громада, смт. Красятичі (станом на 01.01.2021), вулиця Садова, б. 2-А від 31 жовтня 2023 року, з додатками: схема розташування будівель та споруд, план будинку садибного типу; експлікація приміщень будинку садибного типу, характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частина 1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , будинку є записи погосподарської книги № 2 о/р за 2016-2020 року, по АДРЕСА_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_2 , убачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 91,9 кв.м. в плані під літерою «А» (житлова площа 45,8 кв.м.). Надвірні будівлі та споруди: прибудова «а», ганок, сарай «Б», вбиральня «В», навіс «Г», огорожа №1-2.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спадщину після якого прийняла її дружина ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач прийняв спадщину після чоловіка і набула право власності на належний чоловіку вказаний нею будинок в порядку спадкування за законом, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності на спадкове майно, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Будинок загальною площею 91,9 кв.м. в плані під літерою «А» (житлова площа 45,8 кв.м.). Надвірні будівлі та споруди: прибудова «а», ганок, сарай «Б», вбиральня «В», навіс «Г», огорожа №1-2.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.П. Гончарук