Справа № 372/4871/23
Провадження № 2-др/752/33/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
23 вересня 2024 року м. Київ
Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Стороженко С.О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у порядку загального позовного провадження, -
26.02.2024р. засобами поштового зв`язку відповідачем ОСОБА_1 було направлено клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.03.2024р. заяву передано на розгляд судді Ольшевській І.О.
Матеріали справи надійшли до судді 13.09.2024р.
Так, зі змісту клопотання вбачається, що відповідач просить покласти на позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн., понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції. Вона обґрунтовує клопотання положеннями ст. 141, 137 та 270 ЦПК України, які передбачають відшкодування витрат стороною, що програла справу, розподіл судових витрат на правову допомогу та можливість ухвалення додаткового рішення, якщо це питання не було вирішено раніше. У даному випадку витрати на адвокатські послуги відповідача склали 40 000,00 грн., що підтверджується: договором № 372/4871/23 про надання правової допомоги від 03 січня 2024 року; платіжною інструкцією № 191294281 від 21 лютого 2024 року на суму 40 000 грн.; актом приймання-передачі адвокатських послуг від 21 лютого 2024 року. Відповідач звертає увагу на те, що ці витрати були обґрунтовані як розумні та відповідали ринковим цінам на адвокатські послуги. Крім того, у своїй заяві вона наголошує на тому, що позивач не заперечував проти заявленого розміру судових витрат та не подавав клопотання про їх зменшення. Навіть якщо позивач подасть такі заперечення пізніше, відповідачка вважає їх необґрунтованими, оскільки сам позивач планував понести витрати на правову допомогу в розмірі 35 000,00 грн.
До суду надійшли заперечення представника позивача-адвоката Гончаренко Є.С. проти клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, якими представник вказує, що відповідач подав заяву про ухвалення додаткового рішення з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки заява була подана лише 26.02.2024 року, тоді як рішення суду було ухвалене 20.02.2024 року. Представник вважає, що витрати на правову допомогу є неспівмірними з обсягом виконаних робіт та складністю справи, оскільки справа розглядалась у спрощеному провадженні без виклику сторін, а адвокат відповідача підготував лише відзив, який частково дублював попередні матеріали. Представник зазначає, що сума витрат на правову допомогу є невиправдано великою порівняно з ціною позову.
Учасники справи в судове засідання не викликались. Суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи та заяви, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.
Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п. 4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Вбачається, що строк на подачу клопотання про стягнення додаткових витрат не пропущений, оскільки п`ятий день припадає на вихідний день.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною 4 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Так, 20.02.2024р. судом ухвалено рішення за результатом розгляду позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, яким позов залишено без задоволення.
Враховуючи те, що відповідачем понесені витрати у зв`язку із розглядом позову, який залишений без задоволення, розподілу підлягають судові витрати на користь відповідача, які мають бути стягнуті з позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Так, правову допомогу відповідачу надавав адвокат Величко Д.В., повноваження якого підтверджені договором № 372/4871/23 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 03.04.2024, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером на надання правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 серія АІ № 1541444.
З акта приймання-передання юридичних (адвокатських) послуг №?372/4871/23/001 від 2102.2024 року вбачається, що АО «Когнітор» надало клієнту ОСОБА_1 юридичні послуги:
встановлення та дослідження обставин спору шляхом аналізу первинної документації, листування, взаємовідносин сторін, інших документів, речових, електронних доказів, пов`язаних судових справ тощо, що стосуються предмету цього спору;
визначення кола обставин, що підлягають доведенню/спростуванню Клієнтом для належного захисту його прав та законних інтересів та визначення правових механізмів отримання необхідних доказів в судовому та/або позасудовому порядку й доведення/спростування таких обставин в суді;
аналіз чинної релевантної судової практики з приводу вказаного спору з огляду на предмет, підставу та зміст позовних вимог;
визначення судової перспективи з формуванням правової лінії захисту інтересів Клієнта із подальшим складанням заяв по суті спору у вигляді відзиву на позовну заяву із супутніми процесуальними документами та іншими процесуальними документами;
безпосередня участь адвоката Виконавця в судових засіданнях у якості представника Клієнта як відповідача у Голосіївському районному суді міста Києва в рамках цивільної справи №?372/4871/23 не здійснювалося з огляду на призначення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, при цьому вартість послуг становила 40?000 грн без ПДВ відповідно до п. 4.3.1 договору, клієнт не має зауважень до якості чи обсягу наданих послуг, накладні витрати відсутні.
З платіжної інструкція № 191294281 вбачається здійснення платежу відповідачем на рахунки до АО«Когнітор» на суму 40?000,00 гривень за надані адвокатські послуги відповідно до договору №?372/4871/23 від 03.01.2024 року.
Однак, враховуючи заперечення позивача проти розміру витрат, суд не визнає визначений розмір гонорару адвоката розумним, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №766/7206/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова ВПВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
На переконання суду, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає складності справи, яка належить до категорії справ, що виникають на підставі договорів; є неспівмірним зі складністю наданих адвокатом послуг та їх обсягом. Так, представником відповідача складено лише одну заяву по суті спору.
Оцінюючи розмір витрат на оплату послуг адвоката, який становлять 40 000,00 гривень на предмет їх відповідності критеріям, визначеним ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд звертає увагу його непропорційність предмету спору, невідповідність складності справи та витраченому адвокатом часу.
Підсумовуючи викладене вище, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, враховуючи складність справи, витрачений адвокатом час, існуючі ринкові ціни адвокатських послуг, встановив, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним щодо відповідача, а також необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, а тому вважає за необхідне зменшити його до 10 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 137, 141, 264, 270 ЦПК України, суд, -
1. Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у порядку загального позовного провадження задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
3. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя І.О. Ольшевська