КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11000/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Д. Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва в складі судді Якусика О. В.

від 21 березня 2024 року

у цивільній справі № 753/13711/22 Дарницького районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про скасування рішення про державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив скасувати рішення про рішення реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 53514031, прийняте 07.08.2020 року приватним нотаріусом КМНО Кобалією І. В. щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на садовий будинок загальною площею 127,8 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1 ; припинити речове право на садовий будинок ( АДРЕСА_1 ), зареєстроване 04.08.2020 приватним нотаріусом КМНО Кобалією І. В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 37674907).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року закрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі адвокат Кузьмін Д. Л., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду. Посилаючись на ст. 55 ЦПК України, зазначає, що у цій нормі процесуального права немає жодного слова про те, що процесуальне правонаступництво відбувається лише у тих справах, де смерть відповідача настала після відкриття провадження у справі. На думку скаржника, вказівка на те, що «на будь-якій стадії судового процесу», свідчить, що смерть відповідача може настати і до відкриття провадження у справі. Вважав, що відкриття провадження в цивільному судочинстві є однією з його стадій, що підтримується більшістю вчених-юристів.

Процесуальний кодекс прямо зазначає, що відмова у відкритті провадження може бути пов`язана лише із неможливістю правонаступництва. При цьому, саме щодо особи відповідача, то кодекс не уточнює про якого саме відповідача йде мова, який помер до або після звернення позивача до суду.

Вважав, що суд першої інстанції у даній справі вдався до буквального або ж обмежувального тлумачення процесуальних норм, що призвело до створення позивачу перешкод у доступі до суду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а аналіз висновків Верховного Суду, при розгляді подібних справ, свідчить, що судовий процес здійснюється не заради виконання завдання цивільного судочинства, а заради самого процесу, без врахування обставин конкретної цивільної справи та без оцінки на предмет дотримання права на справедливий судовий розгляд, що призводить до надмірного формалізму.

У трактуванні процесуального законодавства Верховний Суд визнає надмірний формалізм неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про що неодноразово наголошував у своїх постановах.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Кузьмін Д. Л. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., представник позивача - адвоката Кузьміна Д. Л., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що в листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 . Провадження у даній справі було відкрито 19 грудня 2022 року.

20 лютого 2023 року від Державної міграційної служби України надійшла відповідь на запит, в якій вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю .

23 березня 2023 року Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав у АДРЕСА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено актовий запис про смерть № 17862 від 21.09.2022 р.

Закриваючи провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 помер до відкриття провадження у справі (21 вересня 2022 року), і на момент смерті він не набув статусу учасника справи, а чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог статті 25 ЦК України припинено.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, процесуальне правонаступництво, у справах де таке правонаступництво допускається, у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, однак лише за умови, що смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 200/21020/15-ц (провадження № 61-9921св19) зазначено, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 37 ЦПК України 2004 року можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 09 жовтня 2023 року у справі № 688/181/23. Судова практика з указаного процесуального питання є сталою та сформованою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладенні в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, судом першої інстанцій встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом в листопаді 2022 року. Провадження у даній справі було відкрито 19 грудня 2022 року. Проте стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто ще до пред`явлення даного позову позивачем до суду.

Доводи апеляційної скарги про незрозумілість підстав закриття, зокрема, щодо того що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що не виключає можливість розгляду за правилами іншого судочинства, колегія суддів вважає помилковими, адже у свої постановах Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу на те, що висловлювання «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України), «справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 238 КАС України) стосуються як позовних вимог, які не можна розглядати за правилами цивільного чи адміністративного судочинства відповідно, так і тих вимог, які взагалі не можна розглядати у суді для вирішення спору (див. постанови Великої Палати Верховного Суду постанови від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц (пункт 59), 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункт 66), 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 72)).

За таких обставин, встановивши, що відповідач ОСОБА_2 помер до відкриття провадження у справі, і на момент смерті він не набув статусу учасника справи, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик