Провадження №2/523/4976/24
У Х В А Л А

"15" липня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

УСТАНОВИВ:

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Бобровник Д.О., до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 22 січня 2024 року у розмірі 16500 дол. США, посилаючись на те, що 21 вересня 2021 року відповідачка отримала від позивача у борг 30000 дол. США, станом на 22 січня 2024 року повернула 13500 дол. США, на залишок боргу у розмірі 16500 дол. США написала відповідну розписку, проте на вимоги позивача не повертає борг.

Одночасно з позовом позивач, від імені якого діє адвокат Бобровник Д.О., звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки, а саме: на житловий будинок, загальною площею 192,90 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку АДРЕСА_2 ; та на грошові кошти, які належать відповідачці та знаходяться у всіх банківських і фінансових установах у межах суми стягнення 16500 дол. США.

Заява обґрунтована тим, що відповідачка є власником майна, а тому у будь-який момент може розпорядитися ним на власний розсуд, що унеможливить можливість виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, крім того, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, обмежується лише можливість розпорядження ним.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів щодо забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу повернення заборгованості за договором позики на суму 16500 дол. США.

Суд вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову щодо майна в цьому випадку є виправданим.

При цьому суд також враховує, що захист прав, свобод та інтересів позивача до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також враховуючи предмет заявлених вимог, обсяг нерухомого майна, суд дійшов висновку про задоволення заяви у частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 192,90 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці на праві приватної власності.

Вирішуючи питання відповідності виду забезпечення позову, суд виходить з доведених заявником ризиків - вжиття власником заходів щодо відчуження майна, а тому на цій стадії розгляду справи суд вважає виправданим і достатнім способом забезпечення цього позову.

У частині накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачці та знаходяться у всіх банківських і фінансових установах у межах суми стягнення 16500 дол. США, вважаю за необхідне відмовити, оскільки заявником не надано відомостей про наявність у відповідачки рахунків, в яких фінансових чи банківських установах вони відкритті, та про наявність коштів на них.

Накладення арешту на житловий будинок відповідачки є доцільним та співвмірним заходом із заявленими вимогами, що узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 листопада 2020 року у справі 539/1463/20.

Керуючись ст. ст.149-153, 260, 261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 192,90 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

В іншій частині вимог відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 15 липня 2024 року.

Суддя