Дата документу 10.06.2024Справа № 552/8673/22
Провадження № 2/554/2808/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Шевської О.І..,

за участю секретаря судового засідання Яценко Ж.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що проводить досудове розслідування,,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, просив стягнути з Державного бюджету шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. завдану особі незаконними діями органу, що здійснював досудове розслідування.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що під час зупинки його транспортного засобу у лютому 2020 року, через несправність габаритів та перевірки його документів, працівниками поліції йому було повідомлено, що згідно з інформаційно-пошуковою системою Міністкртсва внутрішніх справ України «Армор» він числиться померлим, що стало для ного шоком. З метою встановлення усіх обставин, що стали підставою для визнання його померлим, 25.02.2020 року звернувся до Відділення поліції №1 ГУНП в Полтавській області.

Було встановлено, що у СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувало кримінальне провадження №0002513 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Проведеним досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню займалась група слідчих СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Слідчим ОСОБА_3 було пояснено, що по даному кримінальному провадженню встановлення особи померлою відбулося з показів лікаря реанімаційного відділення №1 МКЛ м.Полтави ОСОБА_5 та історії хвороби на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слідчим було допитано у якості свідка його та його сестру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та шляхом пред`явлення фотокарток для впізнання трупа по фотознімкам, було опізнано у померлому їх брати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після допиту старшим слідчим групи слідчих слідчим ОСОБА_3 йому було повідомлено, що він виключить його з інформаційно пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «Армор» , як померлого.

Вказав, що у листопаді 2020 року дізнався від своєї сестри, що 10.10.2020 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 28.11.2019 року складено відповідний актовий запис №1248 про смерть, зареєстрований Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Вказана новина стала великим стресом.

З метою встановлення всіх обставин по справі, він звернувся до СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, де його повідомили, що слідчий ОСОБА_3 звільнився, а матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002513 розголошенню не підлягають.

18.11.2020 року він звернувся з офіційною заявою до ВП №1 ГУНП в Полтавській області з проханням надати інформацію про причини визнання його померлим з подальшою реєстрацією факту його смерті.

03.12.2020 року було надано відповідь, в якій вказано, що по даному кримінальному провадженню встановлення особи померлою відбулося з показів лікаря реанімаційного відділення №1 МКЛ м.Полтави ОСОБА_5 та історії хвороби на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Внаслідок чого видано лікарське свідоцтво про смерть бюро СМЕ УОЗ Полтавської облдержадміністрації було виписано на імя ОСОБА_1 . Інші дані не підлягають до розголошення з посиланням на ЗУ «Про інформацію».

Вказав, що звернувся до Полтавської місцевої прокуратури до прокурора ОСОБА_8 , який 28.12.2020 року надав відповідь, що запитувана інформація про те, яким чином було визнано ОСОБА_1 померли та на підставі чого було здійснено актовий запис про смерть, міститься в постанові про закриття кримінального провадження. У вказані постанові про закриття кримінального провадження від 30.03.2020 року вказано, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002513 від 15.11.2019 року 17.11.2019 року було допитано в якості свідка лікаря реанімаційного відділення №1 МКЛ м.Полтави ОСОБА_5 , котрий пояснив, що 14.11.2019 року до реанімаційного відділення №1 МКЛ м.Полтави із КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім.О.Ф.Мальцева» було доставлено громадянина, котрий назвався ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь яких документів щодо встановлення особи виявлено не було. Було видано лікарське свідоцтво про смерть №1536 від 27.11.2019 року на ім`я ОСОБА_1 .

У подальшому лікарське свідоцтво на особу про смерть №1536 від 27.11.2019 року зареєстровано у Київському районному відділенні державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (актовий запис №1284 від 28.11.2019 року). Надалі згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 30.03.2020 року 25.02.2020 року було встановлено нововиявлені обставини, а саме той факт, що дійсно померлою особою був ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та був доставлений з КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева» до реанімаційного відділення №1 МКЛ м.Полтави та зазеленіть назвався невірними даними як ОСОБА_1 , даними брата, який є живий. Вказав, що слідчим належним чином особу померлого не було перевірено та не вчинено належних дій для встановлення його дійсних даних.

Відповідно до даної постанови про закриття кримінального провадження від 30.03.2020 року, встановлено відсутність факту смерті ОСОБА_1 та відсутність об`єктивної сторони складу злочину передбаченого ст. 115 КК України у події смерті ОСОБА_7

05.02.2021 року Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за заявою про анулювання запису №1284 від 28.11.2019 року складеного Київським районним у м.Полтаві ДРАЦ Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було надано відповідь про відсутність підстав для внесення змін або анулювання актового запису №1284 від 28.11.2019 року складеного Київським районним у м.Полтаві відділом ДРАЦ Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) на ОСОБА_1 . Підставою для відмови є визначений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджений наказом МЮУ від 12.01.2011 року.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05.01.2022 року по справі №552/6166/21 відповідного до якого анульовано актовий запис №1284 від 28.11.2019 року про смерть ОСОБА_1 . У даному рішенні були встановлені вказані обставини, а саме встановлено факт смерті ОСОБА_7 .

10.05.2022 року рішенням Машівського районного суду Полтавської області було встановлено факт смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказав, що вказані обставини, які виникли через службову недбалість в рамках досудового розслідування призвели до моральних страждань та завдали йому моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2022 року прийнято справу до свого провадження.

18.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідачем позовні вимоги не визнаються. Вказав, що ГУНП в Полтавській області не було вчинено жодних протиправних дій стосовно позивача. Реєстрація смерті здійснювалась Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на підставі лікарського свідоцтва про смерть №1536 від 27.11.2019 року виданого Полтавським бюро судово-медичної експертизи. Вказав, що позивачем не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт протиправних діянь ГУНП в Полтавській області та жодних доказів в обгрунтування наявності моральної шкоди.

10.08.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави призначено у справі судово-психологічну експертизу.

Позивач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники відповідача просив в судовому засіданні відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями посадових осіб ГУНП в Полтавській області та спричиненою моральною шкодою позивачеві.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно матеріалів позову встановлено, що у позовній заяві від 01.11.2022 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач надав такі основні відомості про своє життя, обставин, за яких він узнав про те, що визнаний померлим та перешкод у його життєдіяльності, що виникли внаслідок визнання його померлим:

- ОСОБА_1 з 21.08.2019 працює на посаді техніка в ТОВ «Аллан», має офіційне місце реєстрації;

-під час зупинки його транспортного засобу в лютому 2020 року від працівників поліції узнав про те, що згідно інформаційно-пошукової системи «Армор» числиться померлим,

- з метою вияснення обставин свого становища 25.02.2020 звернувся до ВП N? 1 ГУ Нацполіції України в Полтавській області.

- у ВП N? 1 ГУ Нацполіції України в Полтавській області перебувало кримінальне провадження N? 0002513 від 15.11.2029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Кримінальне провадження було розпочато по факту смерті чоловіка, який назвався ОСОБА_1 . Слідчий групи слідчих пояснив, що встановлення особи померлого було здійснене з показань лікаря реанімаційного відділення 1 МКЛ ОСОБА_5 та історії хвороби на ім?я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

У подальшому слідчий групи слідчих ОСОБА_3 опитав ОСОБА_1 і його сестру ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обоє по фотокарткам, що містилися в матеріалах кримінального провадження, узнали в померлому їх брата ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після цих дій слідчий повідомив ОСОБА_1 про те, що виключить його з бази «Армор» як померлого. Іншої інформації не надав;

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 узнав від своєї сестри, що 10.10.2020 року було видано свідоцтво про смерть на ім?я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якого слідувало, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 28.11.2019 складено відповідний актовий запис про смерть №1248, зареєстрований Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану;

ОСОБА_1 знову звернувся до ВП N? 1 ГУ Нацполіції України в Полтавській області, там йому повідомили, що слідчий звільнився, матеріали к/п N? 0002513 від 15.11.2029 йому надати не можуть;

ОСОБА_1 офіційно звернувся до СВ ВП N? 1 Полтавського ВП Головного управління Нацполіції в Полтавській області, де йому повідомили, що у кримінальному провадженню N? 0002513 від 15.11.2029 встановлення особи померлого відбулося зі слів лікаря, медичних документів та лікарського свідоцтва про смерть. Іншої інформації не надали - таким чином права ОСОБА_1 були порушені, оскільки він продовжував бути визнаним померлим і не мав жодної інформації про те, як виправити свою ситуацію;

ОСОБА_1 оцінив позицію ВП N? 1 Полтавського ВП Головного управління Нацполіції в Полтавській області як бездіяльність, був змушений звернутися до прокуратури, звідки від прокурора ОСОБА_8 узнав про обставини, які привели до того, що він був визнаний померлим. Лікар 1 МКЛ пояснив, що до реанімаційного відділення цієї лікарні з КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева» доставили пацієнта, який назвався ОСОБА_1 . У подальшому пацієнт помер, слідчий не перевірив належним чином особу померлого, хоча той (як виявилося, ОСОБА_7 ) упродовж тривалого часу перебував у розшуку;

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30.032020 у к/п N? 0002513 від 15.11.2029 відсутній факт смерті ОСОБА_1 , об?єктивний склад злочину у події смерті ОСОБА_7 відсутній.

05.02.2021 Київським районним в місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано відповідь про відсутність підстав для внесення змін або анулювання актового запису N? 1284 від 28.11.2019 (про смерть ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 );

05.01.2022 прийнято рішення Київського районного суду м.Полтава анульовано актовий запис N? 1284 від 28.11.2019 про смерть ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.05.2022 рішенням Машівського районного суду Полтавської області встановлено факт смерті ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_1 указує на негативні переживання, перешкоди у життедіяльності, вимушеність докладати значні зусилля у зв?язку із тим, що він був визнаний померлим: узнавши про те, що він числиться померлим, ОСОБА_1 був «у шоці», звістка, отримана ОСОБА_1 в листопаді про те, що було видано свідоцтво про смерть на його ім?я стало для нього стресом, оскільки слідчий ОСОБА_3 нічого не повідомив позивачу про те, що його проблема не є вирішеною, ОСОБА_1 більше двох років докладав зусилля для того, щоб скасувати запис про власну смерть, документально засвідчити смерть свого брата.

ОСОБА_1 стверджує, що він зазнав моральної шкоди внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування.

Завдану йому моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 100 тис. грн.

Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 складено на ім?я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Смерть позивача згідно цього документу настала 14.11.2019 року.

3 відповіді від 03.12.2020 N? д-515/115/102/02-2020 ОСОБА_1 ВП N? 1 ГУ Нацполіції України в Полтавській області відомо про те, що у кримінальному провадженню N? 0002513 від 15.11.2019 встановлення особи померлого відбулося зі слів лікаря, історії хвороби на ім?я ОСОБА_1 24.02.1983, лікарського свідоцтва про смерть бюро СМЕ УОЗ Полтавської облдержадміністрації. Кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Інші відомості матеріалів кримінального провадження розголошенню не підлягають.

Листом від 28.12.2020 N? 134-5513-19 Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області за підписом прокурора ОСОБА_8 адвокату Малінніковій Д.К. надано постанову від 30.03.2020 про закриття КП N? 0002513 від 15.11.2019, та надано дозвіл для використання матеріалів кримінального провадження для скасування в судовому порядку факту смерті ОСОБА_1

3 постанови від 30.03.2020 про закриття кримінального провадження N? 0002513 від 15.11.2019 відомо наступне. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення до ВП N? 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лікаря реанімаційного відділення 1 МКЛ про смерть громадянина, який назвався ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перед цим був доставлений із обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева. Згідно лікарського свідоцтва про смерть N? 1536 від 27.11.2019 причиною смерті померлого, що назвався ОСОБА_1 є загальна інтоксикація організму і панкреатоз. Лікарське свідоцтво про смерть зареєстровано в Київському районному в місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), створено актовий запис N? 1284 від 28.11.2019. далі було вирішено питання про поховання померлого за рахунок коштів бюджету м. Полтава. 29.11.2019 слідчим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні N? 0002513 від 15.11.2019 прийнято рішення про закриття кримінального провадження у порядку п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. 25.02.2020 з огляду на нововиявлені обставини та необхідність проведення слідчих дій, кримінальне провадження поновлено.

Встановлено, що у ОСОБА_1 був брат ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 , котрий перебував у розшуку та повідомив щодо себе неправдиву інформацію, а саме, представився як ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким в дійсності не був. 25.02.2020 проведено пред?явлення трупа по фотознімкам.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 впізнали у померлому свого брата

ОСОБА_7 . Слідчий дійшов висновку про те, що факт смерті ОСОБА_1 відсутній .

В копії відповіді від 05.02.2021 N? 06/1623-28 Київського районного в місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) указано на відсутність підстав для внесення змін або анулювання актового запису N? 1284 від 28.11.2019 (про смерть ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішенням від 05.01.2022 Київського районного суду м. Полтава анульовано актовий запис N? 1284 від 28.11.2019 Київський районний в місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зобов?язано скасувати актовий запис про смерть ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням від 10.05.2022 Машівського районного суду Полтавської області встановлено факт смерті ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Довідка від 18.10.2023 N? 12/23 ТОВ «ОЛЛАН» засвідчує те, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «ОЛЛАН» з 21.08.2019.

Станом на 28.11.2019 ОСОБА_1 також працював у цьому ж ТОВ, сплачував податки.

Позиція відповідача ГУ НІ в Полтавській області викладена у відзиві на позовну заяву від 12.01.2023 N? 69/115/26-2023 полягає в тому, що фактів протиправних діянь ГУ НІ в Полтавській області не існує; факт наявності моральних страждань ОСОБА_1 .

Матеріали справи відображають наявність тривалих зусиль позивача, які спрямовані на вирішення проблеми, викликаною тим, що його визнано померлим. А це участь в слідчих діях, звернення за юридичною допомогою, вияснення неможливості вирішити проблему поза судом, звернення до суду упродовж 2020 2022 років. ОСОБА_1 був змушений звертатися за юридичною допомогою, до прокуратури, здійснювати дії з метою скасування свідоцтва про свою смерть, яка ніби то настала ІНФОРМАЦІЯ_5 . Для того щоб вирішити свою проблему, змушений був багато разів бути відсутнім на роботі, звертатися до установ і організацій у м.Полтаві, Машівці

ОСОБА_1 , оцінює позицію ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, які призвели до того, що він був визнаний померлим та наслідки такого визнання, як бездіяльність, яка призвела до значних перешкод в його життєдіяльності, спричинила негативні переживання та відчуття безправності.

Як встановлено судом з постанови від 29.11.2019 року про закриття кримінального провадження N? 0002513 від 15.11.2019 року слідує, що слідством встановлено факт і причина смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цій постанові відомості про перевірку особи померлою працівниками органу досудового розслідування відсутні. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний як такий, що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З постанови від 25.02.2020 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження N? 0002513 від 15.11.2019 слідує, що вона скасована з огляду на передчасність винесення, відсутність вжиття усіх необхідних заходів, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин справи.

ОСОБА_1 указує, що слідчий, після того, як в лютому 2020 року встановив, що позивач живий, нічого не повідомив ОСОБА_1 про те, що його цивільні права не є відновленими і не вжив жодних заходів для їх відновлення. З матеріалів кримінального провадження N? 0002513 від 15.11.2019 відомо про те, що ВП N?1 Полтавського РУП в Полтавській області склало листи до Київського районного в м. Полтаві відділу РАЦС, ГУ ДФС в Полтавській області, ГУ Пенсійного фонду України, бюро СМЕ Полтавської області, у яких державним органам повідомлено про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 живий та помилково визнаний мертвим, а також порушено питання про необхідність здійснення дій, спрямованих на відновлення його статусу, - складено 01 лютого 2021 року, тобто після того, як було встановлено, що ОСОБА_1 живий 25.02.2020 і видано свідоцтво про його смерть 10.10.2020 (

Отже, результати діяльності слідчого СВ Полтавського ВП N?1 ГУНП в Полтавській області, закриття кримінального провадження N? 0002513 від 15.11.2019 без встановлення особи померлого та наслідки встановлення юридичного факту смерті ОСОБА_1 справили суттєвий негативний вплив на відчуття психічного благополуччя ОСОБА_10 , деструктивно вплинули на його соціальне функціонування у важливих сферах його життєдіяльності.

Виходячи з дослідження матеріалів справи слідчі ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області не вчинили будь яких дій, спрямованих на встановлення особи померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме брата ОСОБА_1 . При цьому об`єктивно така можливість була з огляду на наявність у позивача документів, місця роботи, сплати ним податків, наявність закордонного паспорта що дає можливість ідентифікувати його особу й встановити факт його існування серед живих, а також перебування у розшуці ОСОБА_7 , наявність в останнього судимості (що означає наявність в базах даних його дактилокарт)

Так, працівники правоохоронних органів, які стали ініціатором проблемної ситуації, з урахуванням специфіки їх професійної діяльності та обставин справи, мали можливість правильно оцінити ситуацію, прийняти правильне рішення та реалізувати його.

Окрім того, з постанови від 25.02.2020 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження N? 0002513 від 15.11.2019 слідує що вона скасована з огляду на передчасність винесення, відсутність вжиття усіх необхідних заходів, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин справи.

Тобто, відповідачем по справі фактично визнана своя бездіяльність, яка полягала у передчасності винесення постанови про закриття, відсутність вжиття усіх необхідних заходів, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин справи

Відповідно до Висновку експерта № 3376 від 27.03.2024 року наданого Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса» Полтавське відділення встановлено, що обставини визнання ОСОБА_1 померлим спричинили до існування у нього психічних страждань. Психічні страждання, заподіяні ОСОБА_1 , уразили суттєві для позивача сфери його соціального функціонування і є тривалими, отже - суттєвими. Суттєві моральні страждання є психологічною підставою для встановлення судом факту заподіяння йому моральної шкоди.

За умови встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, можливий розмір компенсації за завдані страждання становить:

- у випадку встановлення судом відсутності факту неправомірних дій (бездіяльності) з боку органу досудового розслідування: 0 МЗП;

- у випадку встановлення судом наявності факту неправомірних дій (бездіяльності) з боку органу досудового розслідування: 27 МЗП.

Ситуація визнання ОСОБА_1 померлим є для нього психотравмуючою подією, яка полягає в існуванні у нього упродовж тривалого часу негативних емоційних переживань тривоги, невизначеності, зневаженості, усвідомлення неможливості реалізовувати свої права громадянина і плани, в необхідності докладати надлишкові зусилля, витрачати життєві ресурси для відновлення своїх прав, порушенні соціального функціонування у щоденному житті й професійній діяльності. За таких умов ОСОБА_1 завдані суттєві психічні страждання, які є психологічною підставою для встановлення судом факту заподіяння йому моральної шкоди.

За умови встановлення судом факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, можливий розмір компенсації за завдані

страждання становить:

- у випадку встановлення судом відсутності факту неправомірних дій (бездіяльності) з боку органу досудового розслідування: 0 МЗІ;

- у випадку встановлення судом наявності факту неправомірних дій (бездіяльності) з боку органу досудового розслідування: 27 МЗП.

ОСОБА_1 має негативні зміни в його емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають антивному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок визнання його померлим.

З огляду на існування у ОСОБА_1 упродовж тривалого часу негативних емоційних переживань тривоги, невизначеності, зневаженості, усвідомлення неможливості реалізовувати права громадянина і власні плани, необхідності докладати надлишкові зусилля для відновлення своїх прав, порушення соціального функціонування у щоденному житті й професійній діяльності, порушення планів, збереження сконцентрованості ОСОБА_1 на своїх негативних переживаннях до часу експертного обстеження, завдані йому психічні страждання є суттєвими (глибокими), інтенсивними, та тривалими.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Як свідчить тлумачення статті 1176 ЦК шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності умов для застосування частини першої статті 1176 ЦК, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто на основі загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК).

Аналогічний висновок про застосування статей 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України зроблено Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №638/14536/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з державного бюджету України через на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, що виразилася у визнанні його померлим.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95р.№4 (із змінами та доповненнями) відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до вимог статті 1174 ЦК обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Тому, моральна шкода має бути компенсована за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (постанова Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-440цс16).

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Суд вважає, що позивач довів, що йому завдано моральної шкоди органом досудового розслідування, а також надав достатньо доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

Суддя визнає, що незаконні дії відповідача дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки права позивача були порушені і природньо, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Крім того, позивачем надано докази на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, що також підтверджується висновком експерта № 3376 від 27.03.2024 року наданого Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса» Полтавське відділення.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1167 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Так, позивачем надано докази на підтвердження перенесених ним душевних страждань, упродовж тривалого часу негативних емоційних переживань тривоги, невизначеності, зневаженості, усвідомлення неможливості реалізовувати права громадянина і власні плани, необхідності докладати надлишкові зусилля для відновлення своїх прав, порушення соціального функціонування у щоденному житті й професійній діяльності, порушення планів, збереження сконцентрованості ОСОБА_1 на своїх негативних переживаннях до часу експертного обстеження, завдані йому психічні страждання є суттєвими (глибокими), інтенсивними, та тривалими.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що позивач довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому шкоди діями відповідачів. За таких обставин позовна вимога про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100 000 грн підлягає до задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновку експерта та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 10000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.15,23,1174,1176 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що проводить досудове розслідування задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. завдану особі незаконними діями органу, що здійснював досудове розслідування.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: село Ряське, Машівського району, РНОКПП НОМЕР_3 .

відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, м.Полтава,вул.Пушкіна, 83,

відповідач: Державна казначейська служба України, м.Київ, вул.Бастіонна, 6,

Суддя О.І.Шевська