Справа № 194/1020/22
Номер провадження № 2/194/89/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Сафонової А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Директор КП «ТЖКП» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг. Позовну вимогу мотивує тим, що рішенням Тернівської міської ради від 28 березня 2007 року за № 140 КП «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Відповідач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та користується комунальними послугами. Позивачем своєчасно надаються житлово-комунальні послуги. Натомість, у відповідача виникла заборгованість по сплаті за отримані комунальні послуги за період з 01 червня 2019 року по 01 вересня 2022 року складає 28707,88 грн., яка складається з послуг: водопостачання у сумі 27976,15 грн., поводження з побутовими відходами у сумі 698,33 грн., абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) у сумі 19,88 грн., абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) у сумі 13,52 грн. зазначає, що 18 травня 2020 року контролерами абонентського відділу КП «ТЖКП» проводилися роботи по перевірці правильного обліку користування води абонентом за адресою: АДРЕСА_1 , та при перевірці було виявлено самовільне зняття пломби з приладу обліку в колодязі, який знаходиться у дворі споживача, про що було складено акт №178 від 18 травня 2020 року. На момент складання акту і прийняття рішення комісією КП «ТЖКП» власником будинку був ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 був зареєстрований в даному будинку і фактично користувався послугами КП «ТЖКП». Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 19,88 грн., поводження з побутовими відходами в сумі 698,33 грн., водопостачання в сумі 27976,15 грн., абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) в сумі 13,52 грн., та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Роздруківка за комунальними послугами є недопустимим доказом, оскільки містить усі, які надає позивач та до неї не додано повноважень особи, яка їх підписала. Окрім того, право власності на будинок АДРЕСА_1 у нього виникло на підставі договору дарування від 05.10.2020 року, а акт складений 18.05.2020 року. Окрім того, акт складений з порушеннями, а саме: в акті зазначені не фактичні показники лічильника, а ті які він відправляв 20.04.2020 року на вайбер; самовільно він пломби не знімав; працівники КП «ТЖКП» в колодязь де встановлений лічильник не спускались; без облікового користування водою не відбувалось; акт підписали три члени комісії, при тому що при складанні акту були тільки двоє; акт не підписаний власником ОСОБА_4 . Рішення комісії КП «ТЖКП» від 31 липня 2020 року є неправомірним з наступних підстав: на комісію їх не викликали, та ніхто з них пояснень не надавав. Він є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач та довідку, яка додана до позову він не замовляв. Відходів та сміття у нього не має, тому цими послугами він не користується.

Позивач подала суду відповідь на відзив, відповідно до змісту якого просила суд задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Роздруківка з оборотного рахунку, це витяг з електронно-цифрової програми ІРС «Квартал», яка встановлена в абонентському відділі КП «ТЖКП» та містить інформацію про послуги, що надає КП «ТЖКП» відносно кожного конкретного особового рахунку. Роздруківка підписана оператором абонентського відділу та скріплена печаткою. Так, власником нерухомості був ОСОБА_4 , однак ОСОБА_2 був зареєстрований в цьому будинку та фактично користувався наданими послугами КП «ТЖКП». Актом №178 було встановлено факт самовільного зняття пломби з лічильника, з показниками які були на лічильнику у момент коли було вперше зафіксовано відсутність опломбування 20.04.2020 року. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються. Встановити точну дату зняття пломби не можливо. Вищезазначений акт складається двома контролерами та підписується начальником абонентського відділу та скріплюється печаткою, і в ньому є графа щодо зауважень, однак відповідач будь-яких зауважень не робив, а тільки його підписав. Окрім того, відповідач знав про засіданні комісії.

Також відповідач подав до суду письмові пояснення на відповідь на відзив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Акт №178 є недопустимим доказом: акт, який є у позивача та інший, який наявний у відповідача є різними, так як в останньому не має підпису відповідача та дати складання акту; акт складався не на місці огляду лічильника; в ньому поставила підпис ОСОБА_5 , якої не було на місці огляду; Толстих А, не ознайомили з актом; зі змісту акту витікає, що прилади обліку встановленні в житловому приміщенні. Позивач не повідомляв його про зміну тарифів відповідно до п.5 Типового договору. Крім того, позивач неправильно нараховував послуги, тому борг за послуги надані позивачем відсутній.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві та відповіді на відзив. А також, пояснила, що ОСОБА_2 є членом сім`ї ОСОБА_4 та зареєстрований у оспорюваному будинку, тому несе відповідальність на загальних підставах разом з власником будинку. До відповідача застосовується п.5 рішення виконкому Тернівської міської ради №336, при цьому п.3 не може застосовуватися до позивача, оскільки до нього не надходить вода з водорозбірної колонки дворової, а надходить з централізованого пункту водопостачання.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві та письмових поясненнях. А також, зазначив, що до нього повинно застосовуватися п.3 рішення виконкому Тернівської міської ради №336, тому борг відсутній, однак визнав, що до нього не надходить вода з водорозбірної колонки дворової. Також, суду зазначив, що будь-яких актів про його не проживання у вказаному будинку не складалися та письмових заяв про це він до позивача не подавав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в задоволенні позову повністю, з підстав зазначених у відзиві та письмових поясненнях відповідача.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона працює в КП «ТЖКП». Акт №178 про відсутність пломби на лічильнику води частково складався в кабінеті керівника, оскільки це було видно з фотографій, які були надіслані КП «ТЖКП» відповідачем. Окрім того, при виході на місце також було встановлено відсутність пломби на лічильнику холодної води. На місці були присутні вона та ще один працівник КП «ТЖКП», які підписували цей акт, а керівник ОСОБА_7 не була на місці, нею погоджувався акт в кабінеті.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона працює в КП «ТЖКП». Акт №178 про відсутність пломби на лічильнику води частково складався в приміщенні КП «ТЖКП», оскільки це було видно з фотографій, які були надіслані до КП «ТЖКП». Окрім того, при виході на місце також було встановлено відсутність пломби на лічильнику холодної води. На місці були присутні вона та ще один працівник КП «ТЖКП», а також відповідач ОСОБА_2 , а керівник ОСОБА_7 не була на місці. З даним актом ознайомлювався відповідач.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона працює в КП «ТЖКП». Відповідачем були надані фотографії, з яких було видно, що на лічильнику води відсутня пломба. При виході на місце також було встановлено працівниками КП «ТЖКП» відсутність пломби на лічильнику холодної води. На місці вона не була присутня, підписувала акт в кабінеті. ОСОБА_4 запрошували на комісію.

Згідно рішення Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року за № 140 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка визначено КП «ТЖКП».

Відповідно до виписки з адресної картки, наданої начальником відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, за адресою: Дніпропетровська область м. Тернівка вул. Спортивна буд. 10 з 13 червня 2019 року зареєстрований ОСОБА_2 .

Відповідно до акту №178 перевірки приладів обліку (ПО) комунальних послуг від 18 травня 2020 року, складеного представниками ТП «ТЖКП» в присутності ОСОБА_2 , який підписав даний акт, зауважень не висловив, за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що під час перевірки показників ПО комунальних послуг (лічильнику води) виявлено самовільне зняття пломби, споживач ОСОБА_8 . Також, акт підписаний начальником абон. Відділу С.П. Морозовою, контролером ПО ОСОБА_9 , контролером ПО Пономарьовою. Показники на дату складання акту 1098,846м-3, попередні показники 1063 м-3, тип АК-15Х, заводський номер №5025617.

Стороною відповідача визнано той факт, що один примірник акту №178 підписував відповідач ОСОБА_2 .

Суд вважає, що акт №178 є допустимим доказом з наступних підстав.

В судовому засіданні перевірено наявність оригіналу у сторони позивача, який відповідає завіреній копії, яка знаходиться в матеріалах справи.

Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача, що у відповідача в акті не має дати та підпису відповідача, оскільки другий примірник був наданий стороні відповідача одразу після огляду лічильника за місцем проживання відповідача, і останній мав можливість не підписувати примірник, який належить йому.

Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача, що в акті зазначено споживачем ОСОБА_10 , а підписував його ОСОБА_2 , оскільки як визнано стороною відповідача, дійсно власником оспорюваного будинку є ОСОБА_4 , який є в тому числі споживачем послуг, а ОСОБА_2 є членом сім`ї останнього, який зареєстрований та проживає з 13.06.2019 року. Отже, ОСОБА_2 є також споживачем послуг, які надавав позивач та розписався у акті і будь-яких зауважень не висловив. Окрім того, судом враховується те, що відповідач суду зазначив, що будь-яких актів про його не проживання у вказаному будинку не складалися та письмових заяв про це він до позивача не подавав.

Факт відсутності опломбування лічильника холодної води, підтверджується допитаними у судовому засіданні свідками.

Інші посилання сторони відповідача на не точності в оспорюваному акті не є наслідком визнання його недопустимим, оскільки факт відсутності пломби встановлений та доведений стороною позивача та не спростований стороною відповідача, а отже дії позивача по його складанню є правомірними.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії КП «ТЖКП» з розгляду актів порушень з отримання послуг водопостачання та водовідведення від 31 липня 2020 року, витрати води склали 1,27 м3/год, сума до сплати 18992,09 грн.

Згідно вимоги №236 від 31.07.2020 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 , споживача було повідомлено в присутності двох свідків, про борг за облікове використання води у розмірі 18992,09 грн., від підпису споживач відмовився.

Суд вважає, що даний доказ є допустимим, оскільки на спростування нього стороною відповідача не надано жодного доказу, а посилання сторони відповідача не є наслідком визнання його недопустимим. Іншого розрахунку витрат води стороною відповідача суду не надано.

Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» та роздруківки з оборотного рахунку, які підписані оператором абонентського відділу та скріплені печатками,заборгованість станом на 01 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , обліковий рахунок № НОМЕР_1 , складає 28707,88 грн., з них: абонентське обслуговування (теплопостачання) - 00,00 грн., вивезення побутових відходів 698,33 грн., абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 19,88 грн., водопостачання 27976,15 грн., теплопостачання 00,00 грн., управління багатоквартирним будинком 00,00 грн., абонентське обслуговування (сміття) 13,52 грн.

Суд вважає, що даний доказ є допустимим, оскільки на спростування нього стороною відповідача не надано жодного доказу та ці докази не протиріччать один одному, а посилання сторони відповідача не є наслідком визнання їх недопустимим. Іншого розрахунку послуг стороною відповідача суду не надано.

Судом враховується те, що більшість наданих стороною відповідача квитанцій по сплаті житлово-комунальних послуг не можливо розібрати внаслідок їх поганої якості, а ті які можливо перевірити враховані стороною позивача як сплату житлово-комунальних послуг при визначені розміру боргу по сплаті житлово-комунальних послуг.

Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2020 року, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності частка 1/1 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:015:0024, відповідно до договору дарування №2067 від 05.10.2020 року.

Отже, власником оспорюваного будинку ОСОБА_2 став з 05 жовтня 2020 року, а до цього часу з 13 червня 2019 року був зареєстрований у вказаному будинку.

Як вбачається з типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, ОСОБА_2 та КП «ТЖКП» в особі ОСОБА_5 уклали цей договір 16.02.2021 року щодо надання послуг з централізованого водопостачання за адресою: будинок АДРЕСА_1 , норма споживання 4.6 м-3, зауважень жодна зі сторін не висловила.

Згідно рішення виконкому Тернівської міської ради №336 від 18.07.2007 року, затверджено і введено з 01 серпня 2007 року наступні норми водоспоживання для населення з одного мешканця при неоднакових умовах проживання: п.3 житлові будинки, не обладнані каналізацією, при одержані води з водорозбірних колонок дворових 2,6 м-3 за місяць; п.5 житлові будинки, не обладнані каналізацією, з газом та ванною 4,6 м-3 за місяць; норми відпуску води на ведення особистого підсобного господарства абонентам громадянам, а також для колективного садівництва та городництва: полив садів, присадибних ділянок, зелених насаджень, тощо 73,2 м-3.

Суд не приймає доводи сторони відповідача, що до нього застосовується п.3 цього рішення, оскільки в типовому договорі, який підписав відповідач зазначено, що до нього застосовується п.5 цього рішення і як визнано стороною відповідача у нього вода надходить з централізованого водопостачання, а не з водорозбірних колонок дворових, як зазначено у п.3.

Також, суд не приймає доводи сторони відповідача про відсутність у нього відходів, оскільки стороною відповідача не надано цьому жодних доказів, а відповідно до отриманих послуг ці послуги зазначені позивачем відповідачу.

Отже, стороною позивача не спростовано жодними доказами відсутності боргу за житлово-комунальні послуги.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц.

Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач не відмовлялася від них.

Доказів того, що відповідач не отримував дані послуги останній суду не надано та звернень до позивача у письмовій формі суду не надано.

Також, доказів того, що позивач не проживав в оспорюваному будинку та не користувався цими послугами також суду не надано.

Будь-яких спорів щодо вартості розміру наданих послуг суд не вбачає, оскільки відповідачем не було надано іншого розрахунку житлово-комунальних послуг, а надані квитанції та чеки відповідачем по сплаті житлово-комунальних послуг не можливо розібрати за їх неналежною якістю, при цьому судом надавалось можливість відповідачу надати дублікати цих документів, однак відповідач суду їх не надав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до п. 5.18 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 (чинних на момент складання акту №178 від 18 травня 2020 року) споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях

з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з

пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 (чинних на момент складання акту №178 від 18 травня 2020 року) У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачем існують фактичні договірні відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити гроші за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до квартири, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу звернення до КП «ТЖКП» щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Щодо заяви сторони відповідач про застосування строку позовної давності судом враховується те, що як визнано стороною відповідача останніми постійно кожного місяця з червня 2019 року по вересень 2022 року сплачуються в певній сумі житлово-комунальні послуги, що підтверджується і роздруківкою та квитанціями, наданими стороною відповідача, які можливо розібрати (у тому числі в 2022 році: січні 100 грн., березні 210,07 грн., квітні 119,88 грн., липні 320,82серпні 100 грн).

Отже, на підставі зазначеного позовна давність до заявлених вимог не застосовується.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «ТЖКП» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 28707,88 грн., з них: вивезення побутових відходів 698,33 грн., абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) 19,88 грн., водопостачання 27976,15 грн., абонентське обслуговування (сміття) 13,52 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі по 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 322, 509, 526, 629, 526, 901, 903, 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство»станом на 01 вересня 2022 року: заборгованість за оплату послуги поводження з побутовими відходами(р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ) у розмірі 698,33 грн.; заборгованість за оплату послуги абонентське обслуговування водопостачання та водовідведення (р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ) у розмірі 19,18 грн.; заборгованість за оплату послуги водопостачання (р/р НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ) у розмірі 27976,15 грн.; заборгованість за оплату послуги абонентське обслуговування поводження з побутовими відходами (р/р НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, ) у розмірі 13,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (р/р НОМЕР_5 , Приватбанк м. Дніпро, МФО 305299, ОКПО 31657751), судовий збір у сумі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін