Справа № 338/507/24
Провадження № 22-ц/4808/926/24
Головуючий у 1 інстанції Куценко О. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Василишин Л.В.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кириленка Андрія Володимировича на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

08 квітня 2024 року представник позивача адвокат Кириленко А. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період часу з 01.06.2016 року по 24.04.2022 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Кирилено А.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у вересні 2022 року апелянт зверталася до суду з позовною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Однак рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у справі № 338/839/22 від 27 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу відмовлено. 13 червня 2023 року Івано-Франківський апеляційний суд у справі № 338/839/22 виніс постанову, якою апеляційну скаргу задовольнив частково. Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2023 року скасував та закрив провадження у справі, з тих причин, що спір між сторонами щодо виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця підлягав розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Однак, наразі у справі № 338/507/24 суд першої інстанції, закриваючи провадження з підстав п.3 ч.1 ст.255 ЦПК, дійшов неправильного висновку.

Представник апелянта звертає увагу суду, що відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства. Велика Палата ВС звернула увагу, що існує два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Отже, судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст. 19 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Крім того, посилаючись на практику Європейського Суду, вважає, що наявні підстави для скасування ухвали Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року та направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції з огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслав відзив на апеляційну скаргу, не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Вказує, що ухвала про закриття провадження у справі є остаточним судовим рішенням та являє собою закінчення розгляду справи по суті. Зміна судової практики не може бути підставою для нового звернення до суду з тих самих підстав та з того самого предмету. Ухвалення Великою Платою Верховного Суду постанови від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 не є підставою для можливості звернення до суду з аналогічним позовними вимогами та з тих самих підстав. У даному випадку спір аналогічний тому, що був предметом розгляду у справі № 338/839/22, підстави звернення ті ж, інший тільки відповідач, якого ж обрано позивачем помилково, ще й із зазначенням хибного коду ЄДРПОУ.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самим вимогами. Таким чином спір щодо позивачки вже вирішений і не може бути вирішений повторно через зміну правової позиції Верховного Суду. Зазначене суперечить принципу сталості судового рішення, що є елементом принципу правової визначеності.

Таким чином, ухвала Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року прийнята з дотримання норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Представник відповідача у відзиві просив розглянути справу без його участі (а.с.82).

Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі і без участі позивача ОСОБА_1 ..

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 зверталася до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до міністерства оборони України про встановлення факту її спільного проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період часу з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_2 ..

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2022 року було відкрито провадження по справі (судова справа №338/839/22).

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2022 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради; Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління соціального захисту та надання соціальних послуг Солотвинської селищної ради.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу відмовлено.

ОСОБА_1 оскаржила рішення.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2023 року було скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_7 , Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , Управління соціального захисту та надання соціальних послуг Солотвинської селищної ради, про встановлення факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства. Постанова набрала законної сили 13 червня 2023 року.

Тому суд першої інстанції у даній справі задовольнив клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

У постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 за адміністративним позовом Особа 1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті військовослужбовців, зобов`язання призначити і виплатити одноразову грошову допомогу, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц У цій постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі висновки: «При цьому між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України […]

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України».

Під час постановлення оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, судом першої інстанції враховано, що набрало законної сили судове рішення про закриття провадження у справі, постановлене з приводу спору фактично між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме - постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі №338/839/22.

Суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 13 червня 2023 року у справі №338/839/22 враховував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, відповідно до яких вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з військовослужбовцем, який загинув (помер) під час участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, на даний час, вирішуючи проблему єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року справа № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Натомість, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків, чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Аналізуючи наведені вище норми процесуального закону, а також враховуючи правові позиції асаційного суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства, що узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.01.2024, справа № 560/17953/21.

У постанові від 30.02.2019 у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Виходячи з правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, колегія суддів апеляційного суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про закриття провадження у справі помилково не було застосовано відповідні норми права, без врахування останньої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, де остання категорично відступила від попередніх висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору.

Після ухвалення апеляційним судом в червні 2023 року постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції, позивач не зверталася до адміністративного суду. З січня 2024 року судова практика визначила, що піддвердження факту, що має юридичне значення, проводиться в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд в постанові від 30 березня 2020 року у справі № 826/10808/18 роз`яснив, що зміна судової практики щодо юрисдикції справ не повинна бути перешкодою для доступу до суду.

За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому оскаржувана ухвала суду про закриття провадження у відповідності до положень пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 367, 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кириленка Андрія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2024 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 липня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

Л.В.Василишин