Дата документу 04.07.2024 Справа № 336/6407/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/6407/21 Головуючий у І інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/622/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шевченко Анастасії Віталіївни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона разом з донькою ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на сьомому поверсі будинку. ОСОБА_2 постійно користується вказаною квартирою, проживаючи в ній разом з чоловіком - ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на восьмому поверсі будинку над квартирою позивача.

22.10.2019, в денний час, квартиру позивача було затоплено. Згідно з актом обстеження технічного стану квартири, складеним комісією ОСББ «Добробут ХХІ» від 22.10.2019, причиною затоплення було самостійне втручання до водопровідної мережі холодного водопостачання мешканців квартири АДРЕСА_3 , які зірвали трубу холодного водопостачання та спричинили її поломку. В результаті затоплення приміщення кухні квартири позивача зазнало ушкоджень.

Повторним актом обстеження квартири від 01.11.2019, проведеним комісією ОСББ «Добробуд ХХІ» було встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, а саме залиття квартири, позивачу завдано майнову шкоду: в кухні площею 7,9 кв.м. на стелі обклеєної шпалерами, спостерігаються плями та патьоки по всій площі стелі; в кухні кахельна стінова плитка частково відстала від основи на стіні площею 4,5 кв.м.; в кухні зіпсовано покриття підлоги, яка застелена лінолеумом, залита водою, площею 5 м.кв., внутрішня сторона лінолеуму має біологічне ушкодження (грибок).

26.11.2019 квартиру було обстежено спеціалістом оцінювачем Запорізької товарної біржи «Гілея» ОСОБА_5 з метою визначення характеру пошкоджень та визначення розміру ринкового майнового збитку після затоплення 22.10.2019 та складено акт натурного огляду квартири.

Згідно з висновком про розмір майнового матеріального збитку, нанесеного майну станом на 22.10.2019 в результаті затоплення квартири, складеному ЗТБ «Гілея», шкода становить 8826,56 грн.

Крім того, 06.01.2021 приблизно о 10.00 год. квартиру позивача було затоплено повторно.

Згідно з актом обстеження технічного стану квартири, складеним комісією ОСББ «Добробут ХХІ» від 06.01.2021, причиною затоплення стало халатне ставлення мешканців квартири АДРЕСА_3 , при користуванні водопроводом в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_3 . В результаті затоплення квартира позивача зазнала ушкодження приміщень коридору, ванної кімнати.

Повторним актом обстеження квартири від 18.01.2021, проведеним комісією ОСББ «Добробут ХХІ» було встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, а саме залиття квартири, позивачу було завдано таку майнову шкоду: в коридорі площею 7,4 м.кв. на стелі обклеєної шпалерами, спостерігаються плями та патьоки площею 1,5 м.кв. з частковим відставанням шпалер від основи площею 1 м.кв. стелі; в ванній кімнаті площею 2,7 м.кв. стеля має сліди зволоження, брудні плями площею 1,5 м.кв. біологічне ураження (грибок) площею 1,2 м.кв.; в ванній кімнаті площею 2,7 м.кв. кахельна стінова плитка частково відстала від основи, площею 1 м.кв.

28.02.2021 квартиру було обстежено спеціалістом оцінювачем Запорізької товарної біржі «Гілея» Зінченко В.В. з метою визначення характеру повноважень та визначення розміру ринкового майнового збитку після затоплення 06.01.2021 та складено акт натурного огляду квартири.

Згідно з висновком про розмір майнового матеріального збитку, нанесеного майну станом на 06.01.2021, в результаті затоплення квартири, складеному Запорізькою товарною біржою «Гілея», шкода становить 18638,16 грн.

За проведення зазначеного дослідження позивачем було сплачено суб`єкту оціночної діяльності ЗТБ «Гілея» 1000 грн.

Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладати додаткові зусилля для його нормалізації. В результаті залиття квартири, стан здоров`я позивача погіршився через перенесений нервовий струс, а так як вона має хронічне захворювання - гіпертонічну хворобу, то стала погано себе почувати і вимушена була звернутись за медичною допомогою.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 8826,56 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 22.10.2019; 18638,16 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири06.01.2021; 20000 грн моральної шкоди. Також просила стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн та витрати на оплату оцінки майнового відшкодування в розмірі 1000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири 22.10.2019, в розмірі 8826,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири 06.01.2021, в розмірі 18638,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату оцінки майнового відшкодування в сумі 1000 грн, судовий збір в сумі 908 грн та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шевченко А.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про ідмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що акти від 22.10.2019, від 01.11.2019, від 06.01.2021 та від 18.01.2021 не відповідають вимогам, викладеним у Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, оскільки в них не відображена присутність зацікавлених осіб з боку відповідача, в них не зазначені прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди, конкретні причини залиття. Також акти не містять даних про те, що комісія відвідувала квартиру АДРЕСА_2 для перевірки факту та причин залиття, а самі акти не були вручені мешканцям цієї квартири. На думку скаржниці, вказують на ймовірну причину залиття квартири, що дає підстави для існування невичерпного переліку інших обставин, наслідком яких було завдання майнової шкоди. Інформація, що міститься в актах має суперечливий характер і не встановлює виняткову вину ОСОБА_1 , яка є мешканцем квартири АДРЕСА_3 , власниками якої є ще кілька осіб. Таким чином, ОСОБА_1 не повинна нести відповідальність за всіх власників квартири. Не доведеною скаржниця вважає і завдання саме нею позивачу моральної шкоди та моральних страждань.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує проти її доводів, просить залиши скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 належить квартира АДРЕСА_2 , відповідач, як співвласник житлового приміщення з якого сталося залиття квартири, несе відповідальність за завдані позивачу збитки.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Водночас, порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Так, апеляційний суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.03.2003, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с. 8).

Згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 23.03.2000, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 40)

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №203/2/19).

Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для їх задоволення. Без залучення усіх належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №233/3366/19).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовано у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16 (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15 (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17 (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16 (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі

№ 372/51/16 (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15 (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15 (пункт 63)).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи

за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначила всіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що є підставою для відмови у позові з підстав неналежного складу учасників.

Отже, пред`явлені у цій справі позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків інших власників квартири, яких не було залучено відповідачами (співвідповідачами), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.

Всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених ОСОБА_2 вимог та кола учасників справи, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про законність та обґрунтованість її позовних вимог до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що новою постановою апеляційний суд відмовляє в задоволенні позову з процесуальних підстав, ОСОБА_1 має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в сумі 1075,03 грн, які слід стягнути з позивача.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369, ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шевченко Анастасії Віталіївни задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2023 року скасувати. Прийняти в цій справі нову постанову, якою:

«У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.»

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1075 (одна тисяча сімдесят п`ять) гривень 03 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: