Справа № 621/1181/24
Провадження № 2/621/668/24
Рішення

Іменем України

04 липня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Девятерикової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

Адвокат Доценко Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , в якому просить суд ухвалити рішення, яким:

- Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ), разом зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме факт того, що вони з травня 2000 року і до дня смерті ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 64 роки, помер ОСОБА_3 . Після його смерті, позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Сібільової С.М. про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням доказів на підтвердження факту постійного її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини. Окрім позивачки, заяви про прийняття спадщини подали діти померлого - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , які на час смерті ОСОБА_3 були зареєстровані з ним за одною адресою. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю з травня 2000 року, вони вели спільний побут, разом приймали участь у спільних витратах на сім`ю, робили ремонт в квартирі власними силами нікого не наймали, здійснювали оплату за комунальні послуги; готували їжу; купували продукти харчування та предмети побуту; вели спільний сімейний бюджет.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, а саме для оформлення спадщини. Оскільки встановити даний факт в інший спосіб неможливо, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального провадження.

17.06.2024 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Учасники справи повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Доценко Н.В. подала заяву про проведення судового розгляду без її участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідачі надали заяви про проведення судового розгляду без їх участі. Вказали, що позовні вимоги визнають та просять задовольнити позов.

Суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін, які не з`явилися в судове засідання.

У зв`язку із неявкою учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 11.05.2023, виданого Зміївським відділом ДРАЦС Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 6).

З копії паспорту громадянина України ( НОМЕР_3 ) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

З акту обстеження, складеного депутатом Зміївської міської ради VІІІ скликання Юрченко Юрієм Володимировичем від 30.11.2023 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 фактично, станом на 07.05.2023 проживали наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані особи проживали без реєстрації шлюбу, мали взаємні права та обов`язки, що притаманні подружжю. Побутові та інші питання, які виникали між ними вирішувались на сімейних нарадах та рішення приймалися виключно спільно, про що періодично повідомлялося свідкам на різного роду зустрічах та святкуваннях. ОСОБА_1 називала ОСОБА_3 своїм чоловіком, а ОСОБА_3 в свою чергу називав ОСОБА_1 своєю дружиною, висловлюючи наміри зареєструвати свій шлюб. ОСОБА_1 як дружина взяла на себе усі витрати по похованню ОСОБА_3 (а. с. 7).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

У відповідністю з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з вимогами ч. 4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачкою надано належні та допустимі докази, сукупністю яких підтверджується, що вона дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу з травня 2000 року по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані обставини відповідачі визнають, у зв`язку з чим просять задовольнити позов.

Від встановлення цього факту залежить виникнення права ОСОБА_1 на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Встановити цей факт іншим порядком неможливо, оскільки під час постійного спільного проживання, ОСОБА_1 не була зареєстрована за адресою спадкодавця, а проживала разом із ним за адресою свого зареєстрованого місця проживання.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

З урахуванням позиції позивачки, яка не заявляла вимогу про стягнення на свою користь судового збору, питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76 - 81, 89, 141, 247, 315, 258, 259, 263 - 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу жінки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та чоловіка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом часу з травня 2000 року і по день смерті останнього.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне рішення суду складено та підписано 04 липня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя: В.В. Шахова