Справа № 456/5399/23 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/997/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Салата Я.І.

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників у м.Львові цивільну справу № 456/5399/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «СТРИЙВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення

в с т а н о в и в :

19.10.2023 року КП «Стрийводоканал» звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 8 698,51 грн. При задоволенні позову просять судові витрати віднести на рахунок відповідача ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відритий на ОСОБА_1 за період з 01.10.2020 року по 30.09.2023 року з урахуванням плати за абонентське обслуговування у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 8 698,51 грн., яку просять стягнути.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року задоволено в повному обсязі позовні вимоги КП «Стрийводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Стрийводоканал» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 8 698, 51 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначають, що дана справа не відноситься до юрисдикції загальних судів, чим порушено ст.19 ЦПК України. Стягуючи борг з фізичної особи ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив вимоги ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», де cеред прав виробника води відсутнє право надавати послугу з централізованого водопостачання та водовідведення власникам житлових приміщень багатоквартирних житлових будинків, відсутнє право здійснювати абонентське обслуговування власників жилих приміщень багатоквартирних житлових будинків та нараховувати за це плату.

Судом порушено вимоги пунктів 34,35 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 № 690.

Вважають, що у суду першої інстанції були відсутні підстави розглядати спір у спрощеному провадженні без виклику сторін. Судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, частинами 1,2,3 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до Закону.

Суд при вирішенні спору проігнорував приписи Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Судом не встановлено дійсного змісту юридичного конфлікту у справі та відсутність права позивача на задоволення позову. Невмотивовані висновки суду першої інстанції прийняті на припущеннях, а не на доказах та конкретних обставинах справи.

Вважають, що суд з власної ініціативи встановив правовідносини за публічним договором приєднання без обслуговування внутрішньобудинкових мереж виробника питної води з власником житлового приміщення багатоквартирного будинку.

Просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

На виконання вимог ст.360 Цивільногого процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відзив на апеляційну скаргу не надано, що відповідно до ч.3ст.360 ЦПК не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем комунальних послуг, зокрема, тих, які надає КП «Стрийводоканал» з водопостачання та водовідведення. На ім`я відповідача ОСОБА_1 у КП «Стрийводоканал» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до розпорядження першого заступника міського голови м.Стрий Львівської області ОСОБА_3 та погодженого начальником КП «Стрийводоканал» ОСОБА_4 від 25.12.2002 року, встановлено норми споживання води із комунального водопроводу м.Стрий Львівської області, які чинні на даний час.

Згідно затверджених норм, при нарахуванні за послуги з водопостачання та водовідведення, відділом збуту позивача КП «Стрийводоканал» на одного мешканця береться норма витрат на л/добу-210 л (6,3 м.куб в місяць) згідно пункту 1 «Норми споживання води із комунального водопроводу м.Стрий Львівської області» (а.с.7).

Виконком Стрийської міської ради Львівської області за спірний період з 2020 по 2022 роки приймав рішення, яким змінював тарифи з водопостачання та водовідведення.

Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 22.12.2022 року № 592 КП «Стрийводоканал» встановлені тарифи для населення та інших споживачів Стрийської територіальної громади -на послуги з централізованого водопостачання у розмірі 25,09 грн./м.куб (з ПДВ), з централізованого водовідведення -18,76 грн/м.куб. (з ПДВ).

Крім тарифів за спожиту воду та водовідведення, з 01 травня 2022 року підприємством стягується абонементська плата в розмірі 29,00 грн./місяць з ПДВ: з централізованого водопостачання- 14,50 грн., з централізованого водовідведення-14,50 грн. в місяць з ПДВ.

Відповідно до Довідки про стан розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2020 року до 30.09.2023 року ( з врахуванням вхідного боргу) згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 нараховано заборгованість у розмірі 8 698,51 грн. (а.с.6).

Відповідно до статей 67,68,172 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач ОСОБА_1 у апеляційній скарзі посилається на відсутність укладеного з КП «Стрийводоканал» письмового договору про надання/отримання послуг водопостачання та водовідведення.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що відсутність укладеного у письмовій формі договору не є підставою для ненарахування за спожиті послуги, які фактично мали місце.

Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс/15 прописав, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17, у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц та від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16.

Встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 відсутній лічильник обліку використаної питної води, тому відповідно до пункту 20 постанови КМУ від 05.07.2019 року № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаний окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки.

Пунктом 2 ч.2 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог ч.2 ст.3 цього Закону: обсяги споживання гарячої та питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності-за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування.

Отже, загальний обсяг споживання гарячої та питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п.5 ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі питної води зобов`язані своєчасно, у строки, встановлені договором або законом, вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач по справі є боржником перед КП «Стрийводоканал» за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, чого сам не заперечує, однак вважає, що КП «Стрийводоканал» у відповідності до ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» не наділене правом надавати таку послугу.

Із доводами апеляційної скарги у цій частині, суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки відповідач фактично споживає послуги з водопостачання та водовідведення, тому відповідно до вимог чинного законодавства повинен за них проводити оплату. Щодо повноважень КП «Стрийводоканал» надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення зазначене не стосується даного предмету спору.

Щодо порушення підсудності справи загальним судам, колегія суддів зазначає, що спір виник між юридичною особою КП «Стрийводоканал» та фізичною особою-відповідачем по справі ОСОБА_1 , тому відповідно до ст.19 ЦПК України належить до юрисдикції загальних судів.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги в частині, що виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є не КП «Стрийводоканал, а КЕВ м.Львова. Із долучених доказів по справі, житловий будинок АДРЕСА_2 знятий з балансу КЕВ м.Львова, що підтверджується Наказом МО України № 478 від 16.08.2023 року. Відтак, спір у зазначеній справі має місце між надавачем послуг КП «Стрийводоканал» та фактичним споживачем послуг, який не оплатив таких, тобто відповідачем ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 фактично споживає питну воду, незалежно від обставин, які викладені у апеляційній скарзі і не стосуються предмета спору, останній повинен проводити оплату, що судом першої інстанції належно встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не є обов`язком суду з`ясувати обставини, які не є предметом спору, а направлені на затягування розгляду справи, на уникнення від відповідальності.

ЄСПЛ прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати ообов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( справа «Серявін та інші проти України, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст.5 ЦПК).

За положеннями ч.3ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст..375 ЦПК).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк