КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №360/1319/18 Головуючий у 1 інстанції: Міланіч А.М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Мазурик Зоряни Ярославівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, 02 травня 2024 року адвокат Мазурик З.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 здала на пошту апеляційну скаргу, яку адресувала Київському апеляційному суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 травня 2024 року вказану цивільну справу витребувано з Бородянського районного суду Київської області, яка надійшла 17 травня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, а також, що апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

В апеляційній скарзі адвокат Мазурик З.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Зазначав, що рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2018 року відповідачці вручено не було, ознайомилась із його текстом вона на сайті Судова влада України. Зазначала, що після того, як виконавцем було заблоковано її рахунки вона скачала додаток «Дія» та побачила ухвалене рішення.

Крім того, наголошувала й на тому, що відповідачка не є фахівцем в галузі права, і не має спеціальних знань для складення процесуальних документів, їй необхідна була правова допомога для захисту своїх прав та інтересів. Тому, вона звернулась за юридичною допомогою, а адвокату потрібен був час для вивчення матеріалів справи та підготовки всіх необхідних документів, що зайняло певний проміжок часу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме: надати обгрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази поважності причин його пропуску строку. Також, слід надати документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Копія ухвали направлялась представнику відповідача адвокату Мазурик З.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 за поштовою та електронною адресою, зазначеною в апеляційній скарзі 30 червня 2022 року, та була отримана нею 10 червня 2024 року (а.с. 76).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження враховуючи наступні підстави.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,

№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE,

№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів другого та шостого частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України, учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що на день постановлення ухвали адвокат Мазурик З.Я., яка діє в інтересах ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали та не надала суду жодних доказів неможливості їх усунути, суд не може вирішити питання про відкриття провадження, та виходячи з вимог ст.ст. 185, 358 ЦПК України, їй слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи ст. ст. 185, 358 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Мазурик Зоряни Ярославівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: