ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/725/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2024 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (заінтересована особа) про встановлення факту утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

16.09.2024 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла зазначена заява.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 17.09.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М.

Заявник просить суд установити факт перебування на його утриманні неповнолітньої дитини своєї дружини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування заяви зазначив, що він 21.05.2016 уклав шлюб з ОСОБА_2 . Відтоді разом з ними в сім?ї почала жити неповнолітня дитина його дружини від попереднього шлюбу, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - батько якої не сплачує стягнути з нього на підставі судового наказу від 21.03.2019 аліменти на утримання дитини.

Таким чином з березня 2019 року він фактично почав утримувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник з квітня 04.03.2022 року по теперішній час проходить військову службу у Збройних Силах України.

На даний час у нього виникла необхідність звільнитись з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв?язку з тим, що після народження його дружиною майбутньої спільної дитини, він має намір подати рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утримання трьох дітей віком до 18 років.

На підставі викладеного просить установити факт утримання ним дитини, позбавленої батьківського піклування, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з ним та є членом його сім?ї.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження для слухання цієї справи саме в порядку окремого провадження з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав».

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.03.2021 у справі № 643/14985/18-ц: «… критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб».

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Метою встановлення вказаного факту утримання неповнолітньої дитини своєї дружини заявник зазначає необхідність підтвердження наявності у нього в майбутньому права звільнитись з військової служби за сімейними обставинами, а саме - у зв?язку з перебуванням у нього на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

Виходячи із заявленої мети встановлення факту, що має юридичне значення, слід зазначити наступне.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин.

Із зазначених у заяві обставин вбачається, що заявник не є опікуном або усиновлювачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої є батько, і з якого в судовому порядку стягнуто аліменти.

Встановлення заявленого заявником факту в свою чергу може призвести до виникнення спору із Військовою частиною, пов`язаного з виконанням заявником військового обов`язку, зокрема щодо забезпечення заявнику реалізації його права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме - у зв?язку з перебуванням у нього на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, тому зазначені вимоги необхідно заявляти у позовному провадженні, а не в окремому, яке призначене для встановлення безспірних фактів.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

У п. 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 зроблено висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов, зокрема: «… встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах».

З огляду на зазначене суд вважає, що із зазначених заявником у заяві обставин та мети встановлення факту, вбачається, що існує спір про право, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, роз`яснивши право на звернення до суду в порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст. 260, 261, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (заінтересована особа) про встановлення факту утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом у порядку загального позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя В.М. Маркєлова