Справа № 591/5509/24
Провадження № 2-др/591/29/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення судового збору по справі за його заявою про скасування судового наказу,-

в с т а н о в и в :

07 червня 2024 року Зарічним районним судом м. Суми виданий судовий наказ №591/5509/24, провадження № 2-н/591/2720/24 про стягнення у солідарному порядку з боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Муссон» заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами за період з 01.06.2021 року по 31.03.2024 року в сумі 2346 грн 01 коп., а також в дольовому порядку судовий збір в сумі 302 грн 80 коп., тобто по 100 грн. 93 коп. з кожного.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2024 року вказаний судовий наказ від 07 червня 2024 року скасовано та роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

10 липня 2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, в якому він посилається на те, що 05 липня 2024 року ухвалою суду було скасовано судовий наказ у справі № 591/5509/24 від 07 червня 2024 року, винесений Зарічним районним судом м. Суми. При подачі ним заяви про скасування судового наказу було сплачено судовий збір у розмірі 151 грн. 40 коп. При винесенні ухвали від 05 липня 2024 року про скасування судового наказу не було вирішено питання щодо стягнення судового збору. Посилаючись на вказане, просить стягнути з ТОВ «А-Муссон» на свою користь судовий збір у розмірі 151 грн. 40 коп.

Відповідно до розділу ІІ ЦПК України наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Суть наказного провадження полягає у безспірності заявлених вимог та спрощеній процедурі судового провадження, спрямованої на ефективність судового розгляду.

В межах наказного провадження боржнику надано право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (за вимогами про стягнення аліментів), у відповідності до статті 170 ЦПК України.

Повноваження суду за наслідками розгляду заяви про скасування судового наказу вичерпно визначені статтею 171 ЦПК України, за змістом якої у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

У разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплачена за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина друга статті 164 ЦПК України).

Таким чином, скасування судового наказу за заявою боржника, поданою з додержанням вимог статті 170 ЦПК України, не виключає виникнення між сторонами спору про право, який вирішується в позовному провадженні, за результатами розгляду якого суд ухвалює рішення та здійснює розподіл судових витрат.

В даному випадку, скасувавши судовий наказ, суд не вирішував питання щодо обґрунтованості заявлених вимог стягувача, а отже, підстав для присудження понесених судових витрат за видачу та скасування судового наказу не має.

Згідно процесуальних норм вбачається, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

З огляду на вказане, відсутні законні підстави для задоволення заяви про стягнення судового збору.

Керуючись ст. 164 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судового збору по справі за його заявою про скасування судового наказу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко