КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач: Гуль В.В.

судді: Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29.03.2018 року у розмірі 122150 грн. 53 коп. станом на 28.10.2020 року та судові витрати у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 29.03.2018 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав анкету-заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У подальшому, відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 22.11.2019 року, отримав картку типу Преміальна картка Platinum (кредитний ліміт до 100 000 грн.).

Разом з тим, позивач зазначав, що незважаючи на виконання банком своїх зобов`язань за договором, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 28.10.2020 року мав перед банком заборгованість у загальному розмірі 122 150 грн. 53 коп., яка складається з наступного: 71675 грн. 68 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 40 395 грн. 52 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 524 грн. 86 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 554 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідки та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин (а.с. 139-144).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

При цьому, зазначає, що відповідачем не спростоване фактичне користування кредитними коштами, у той час як із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунками відповідача чітко вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору (анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг) б/н від 29.03.2018 відповідач отримала у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 100 000,00 грн, який в подальшому 10.07.2019 року було збільшено до 110 000,00 грн (а.с. 11-16).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов укладеного між сторонами договору від 29.03.2018 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує та станом на 28.10.2020 року мав перед банком заборгованість у загальному розмірі 122 150 грн 53 коп., яка складається з наступного: 71 675 грн 68 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 40 395 грн 52 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 524 грн 86 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 554 грн 47 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

При цьому, на підтвердження пред'явлених позовних вимог та погодження умов договору з відповідачем банком додано до матеріалів позовної заяви наступні документи:

- Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 29.03.2018 року станом на 28.10.2020 року (а.с. 6-8);

- Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 9);

- Довідку про видачу кредитних карток (а.с. 10);

- Заявку на актуалізацію даних за преміальною карткою (а.с. 11);

- Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 29.03.2018 року (а.с. 12);

- Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-16);

- Витяг з Тарифів обслуговування преміальних карток (а.с. 17-21);

- Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 22-65).

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем фактично було отримано та не повернуто суму кредитних коштів у розмірі 112071 грн. 20 коп.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів, ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором кредиту.

Водночас, оскільки кошти у розмірі 112071 грн. 20 коп., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь вказаної суми боргу.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач, який фактично не заперечує наявності у нього договірних відносин з банком, не спростував належними та допустимими доказами наявності у нього заборгованості у вищенаведеному розмірі.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1928 грн. 55 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 892 грн 83 коп., пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 112 071 (сто дванадцять тисяч сімдесят одна) грн 20 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 928 (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім) грн 55 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 892 (дві тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн 83 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник