ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилався на те, що він звернувся до відповідача з метою придбання паркетної дошки з її монтажем. У зв`язку з тим, що відповідної паркетної дошки не було в наявності, між сторонами було укладено договір (рахунок-фактура) № В-209 від 18 жовтня 2018 року. Цього ж дня позивачем було сплачено вартість товару та транспортних витрат на доставку в розмірі 41550 грн., але у визначені п.5 договору строки 90 днів на доставку дотримані не були. Після того, як відповідач повідомив позивача про готовність здійснити монтаж паркетної дошки, був укладений договір (рахунок-фактура) № В-063 від 22 травня 2019 року на придбання та доставку матеріалів, монтажу паркету на фанеру та інші необхідні роботи. 22 травня 2019 року позивачем було сплачено повну вартість рахунку у розмірі 28213 грн., але в обумовлені п.5 договору строки - 60 днів дотримані не були. Виконані роботи та паркетну дошку позивач побачив лише 12 листопада 2019 року, коли прибув за адресою виконання робіт в АДРЕСА_1 для прийняття виконаних робіт, відповідно до укладених договорів. Під час прийняття роботи були виявлені недоліки у вигляді здуття, відшарування та утворення пустот паркетної дошки на площі 32 кв.м. Після усних зауважень відповідач здійснив демонтаж 7,5 кв.м. паркетної дошки, але згодом відмовився від своїх зобов`язань та перестав виходити на зв`язок. Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію та акт про виявлені дефекти. 10 грудня 2019 року позивач звернувся до судового експерта з метою встановлення якості виконаних робіт та виявлення причин здуття, відшарування та утворення пустот паркетної дошки. Відповідно до висновку експертного дослідження від 16 грудня 2019 року було встановлено порушення технології виконання робіт при укладанні паркетної дошки. Крім того, даний факт було підтверджено відповідно до висновку №14977 від 18 листопада 2020 року. Також, позивач зазначає, що такою поведінкою відповідача позивачу було заподіяно душевні страждання через неможливість користуватися своїм майном, оскільки не було вирішено питання його претензій, як споживача, яку він оцінює в 5000 грн. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд розірвати (договір поставки) рахунок-фактура №В-209 від 18 жовтня 2018 року та (договір на виконання робіт) рахунок-фактуру №В-063 від 22 травня 2019 року, укладені між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , просив стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 збитки, що виникли внаслідок неналежного виконання робіт у розмірі 73908 грн., витрати на проведення експертного дослідження 5000 грн., витрати на правову допомогу 10 664 грн. 40 коп., відшкодування вартості судової будівельної експертизи 14500 грн. та 5000 грн. моральної шкоди (т.2 а.с.7-17).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано договір (рахунок-фактуру) №В-209 від 18 жовтня 2018 року та договір (рахунок-фактуру) № В-063 від 22 травня 2019 року, укладені між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) вартість матеріальної шкоди в розмірі 73 908 грн., витрати на проведення будівельно-технічного експертного дослідження в розмірі 5000 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 14 500 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., а всього 100 408 грн. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить рішення суду від 16 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 16 червня 2021 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість. Просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на свою користь витрати на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просив суд розірвати (договір поставки) рахунок-фактура № В-209 від 18 жовтня 2018 року та (договір на виконання робіт) рахунок-фактуру № В-063 від 22 травня 2019 року, укладені між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 збитки, що виникли внаслідок неналежного виконання робіт у розмірі 73908 грн., витрати на проведення експертного дослідження 5000 грн., витрати на правову допомогу 10 664 грн. 40 коп., відшкодування вартості судової будівельної експертизи 14500 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про їх доведеність та обґрунтованість в частині розірвання договору поставки рахунок-фактура № В-209 від 18 жовтня 2018 року та договору на виконання робіт рахунок-фактуру № В-063 від 22 травня 2019 року, стягнення збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання робіт у розмірі 73908 грн., витрат на проведення експертного дослідження 5000 грн., витрати на правову допомогу 10 664 грн. 40 коп., відшкодування вартості судової будівельної експертизи 14500 грн., та відмовив у стягненні моральної шкоди за недоведеністю.

Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо в частині задоволення позовних вимог позивача щодо розірвання договору поставки рахунок-фактура №В-209 від 18 жовтня 2018 року та щодо розірвання договору на виконання робіт рахунок-фактуру №В-063 від 22 травня 2019 року, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення нового рішення у цій частині.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку через ділову переписку шляхом обміну документами, в тому числі електронними; у вигляді певних дій, зокрема прийняття замовлення до виконання. При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватись як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом здійснення поставки товару, виконання певних робіт, надання послуг, вчинення інших дій, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до положень ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до вимог ст. 858 ЦК України, якою визначені наслідки порушення умов договору щодо якості виконаних робіт , зокрема зазначено, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Аналогічні положення містяться і у п.4 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, яка зазначає, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1. виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2. розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.2 ст. 872 ЦК України у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

У справі встановлено, позивач ОСОБА_2 з 19 квітня 2018 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т.3 а.с.74, 75).

18 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір поставки, який за своєю природою є договором підряду, оформлений рахунком-фактурою № В-209 (т.1 а.с.11).

Відповідно до вказаного договору поставки - найменування продукції: паркетна дошка масив дуб 15х120х500-1200мм, арт.4001, натур. сук 25 мм. перепад по тону кількість 34 шт., ціна 1200, до сплати 40800, також транспортні витрати - 750. Загальна вартість 41550 грн.

Відповідно до п.3 договору оплата товару здійснюється на умовах передплати у розмірі 30000 грн. + 11550 грн. (загальна сума 41550 грн.).

Відповідно до п.17 рахунок-фактура діє з моменту її підписання і до 31 грудня 2018 року, але до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

22 травня 2019 року між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір на виконання робіт, який за своєю природою є договором підряду, оформлений рахунком-фактурою № В-063 (т.1 а.с.12).

Відповідно до вказаного договору на виконання робіт - найменування продукції:

- грунтовка на стяжку 10 л, кількість 1, ціна 650 грн.;

- пневмогвоздь 32 мм, кількість 3, ціна 365 грн., до сплати 1095 грн.;

- валік для грунтовки 250 мм, кількість 1, ціна 125 грн., до сплати 125 грн.;

- клей під уцин. 17 кг, кількість 2, ціна 3111 грн., вартість 6222 грн., скидка 15 % , до сплати 5288 грн. 70 коп.;

- клей під паркет 2 компон. 10 кг, кількість 4, ціна 1552 грн., вартість 6208 грн. 80 коп., скидка 15 % , до сплати 5277 грн. 48 коп.;

- фанера 10 мм ФК, кількість 33, ціна 1780 грн. 50 коп., вартість 5890 грн. 50 коп., скидка 5 % , до сплати 5595 грн. 98 коп.;

- штифт компресорний 30 мм, кількість 3, ціна 135 грн. 65 коп., до сплати 406 грн. 95 коп.;

- шліфполотно для фанери, кількість 1,250 кв.м., ціна 346 грн. 25 коп, до сплати 432 грн. 81 коп.;

- шпаклівка акрилова 310 мл., кількість 1, ціна 136 грн. 50 коп., до сплати 136 грн. 50 коп.;

- мішки для сміття, кількість 5, ціна 7 грн. 50 коп., до сплати 37 грн. 50 коп.;

- малярна стрічка, кількість 1, ціна 86 грн. 95 коп., до сплати 86 грн. 95 коп.;

- монтаж паркету на фанеру, кількість 32 м, ціна 220 грн., до сплати 7040 грн.;

- чистова прирізка паркету, кількість 4, ціна 135 грн., до сплати 540 грн.;

- транспортні витрати - 1500. Загальна вартість 28 213 грн.

Відповідно до п.3 договору оплата товару здійснюється на умовах передплати у розмірі 28213 грн.

Відповідно до п.17 рахунок-фактура діє з моменту її підписання і до 31 грудня 2019 року, але до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Встановлено, вказані суми на оплату за оскарженими договорами були сплачені позивачем у день підписання договорів відповідно, про що стоять такі відмітки у вказаних договорах (т.1 а.с.11, 12).

20 листопада 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію та акт про виявлені дефекти (а.с.13-18).

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, роботи з укладки паркетної дошки проводилася відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на замовлення позивача ОСОБА_2 у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що виконані роботи та паркетну дошку він побачив 12 листопада 2019 року, коли прибув за адресою виконання робіт в АДРЕСА_1 для прийняття виконаних робіт, відповідно до укладених договорів. Під час прийняття роботи були виявлені недоліки у вигляді здуття, відшарування та утворення пустот паркетної дошки на площі 32 кв.м. Після усних зауважень відповідач здійснив демонтаж 7,5 кв.м. паркетної дошки, але згодом відмовився від своїх зобов`язань та перестав виходити на зв`язок.

Позивач ОСОБА_2 надав суду висновок №2-12/2019 будівельно-технічного експертного дослідження від 16 грудня 2019 року, складений на його замовлення, судовим експертом Комашко Р.В., відповідно до якого встановлено порушення технології виконання робіт при укладанні паркетної дошки. Вартість матеріальних збитків внаслідок неякісно виконаних робіт з укладки паркету у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 становить 73289 грн. 80 коп. (т.1 а.с.25-36).

ОСОБА_2 за виготовлення вказаного висновку експерта №2-12/2019 будівельно-технічного експертного дослідження від 16 грудня 2019 року сплатив 5000 грн. (т.1 а.с.20).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року, з урахуванням ухвали суду від 30 березня 2020 року про виправлення описки, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам ТОВ Київський експертно-дослідний центр (м. Київ, вул. Грінченка, 1 оф.102). На вирішення експертів поставлено наступні запитання: 1. Чи відповідають виконані будівельні роботи з укладки паркетної дошки у двох кімнатах площею 30,5 м2 квартири АДРЕСА_3 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 2. Яка вартість відновлювальних робіт з укладки паркетної дошки у двох кімнатах 30,5 м2 квартири АДРЕСА_3 ? 3. Чи відповідають виконані будівельні роботи з укладки паркетної дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 якості, технології, вимогам будівельних норм та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? 4. Чи наявні у роботі з укладки паркетної дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 істотні недоліки? 5. Встановити розмір збитків, які завдано внаслідок неякісного виконання будівельних робіт з укладки дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 . 6. Якщо істотні недоліки не будуть встановлені, встановити розмір витрат на усунення недоліків. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та дачу завідомо не правдивого висновку по ст. 384, 385 КК України (т.1 а.с. 114, 115, 117).

Відповідно до висновку № 14977 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18 листопада 2020 року, проведеної відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2020 року, встановлено, що результати виконання робіт з укладки паркетної дошки у двох житлових кімнатах квартири АДРЕСА_3 містять недоліки та дефекти, які є порушенням вимог, що висуваються до готових покриттів підлоги з паркетної дошки. Виходячи з результатів проведеного дослідження, причиною виникнення дефектів та недоліків конструкції паркетного покриття є недостатнє кріплення фанерної основи до цементно-піщаної стяжки, що можливо віднести до порушення технології виконання робіт з укладки паркетної дошки на фанерну основу. Вартість відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення недоліків та дефектів паркетного покриття в житлових кімнатах квартири АДРЕСА_3 , станом на момент проведення експертизи складає (з урахуванням ПДВ): 85 882 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. Відповідно до аналізу виявлених недоліків встановлено, що відставання паркетного покриття від цементно-піщаної стяжки (вздуття, підняття країв) в даному випадку є істотним недоліком, що не може бути усунутий за рахунок локальних ремонтних робіт. Подальша експлуатація покриття з вищевказаним недоліком під динамічними навантаженнями може призвести до руйнування самої паркетної дошки, що полягатиме в її відшаруванні від фанерної основи (т.1 а.с. 204-227).

ОСОБА_2 за виготовлення висновку № 14977 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18 листопада 2020 року, проведеної відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2020 року сплатив 14500 грн. (т.2 а.с.18).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року клопотання представника відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адвоката Ковальчук Н.В. про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи відповідають виконані будівельні роботи з укладки паркетної дошки у двох кімнатах площею 30,5 м2 квартири АДРЕСА_3 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 2. Яка вартість відновлювальних робіт з укладки паркетної дошки у двох кімнатах 30,5 м2 квартири АДРЕСА_3 ? 3. Чи відповідають виконані будівельні роботи з укладки паркетної дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 якості, технології, вимогам будівельних норм та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? 4. Чи наявні у роботі з укладки паркетної дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 істотні недоліки? 5. Встановити розмір збитків, які завдано внаслідок неякісного виконання будівельних робіт з укладки дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 . 6. Якщо істотні недоліки не будуть встановлені, встановити розмір витрат на усунення недоліків. 7. Чи є дефекти паркетної дошки внаслідок її неправильної експлуатації та які чинники можуть вплинути на дефекти паркетної дошки та чи могло це статися у жовтні-листопаді місяці, якщо приміщення в цей час не отоплювалося та не дотримувався температурно-вологистий режим? Проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи доручено судовому експерту ОСОБА_3 , що співпрацює з ТОВ Київський експертно-дослідний центр на умовах цивільно-правової угоди (01601, м.Київ, вул.Б.Грінченка,1 оф.102). В розпорядження експерта надано цивільну справу №201/14157/19 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів. Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити натурне обстеження об`єкта дослідження з безперешкодним доступом до квартири АДРЕСА_3 експерта, для виконання дій пов`язаних з проведенням експертизи, відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 . Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_3 , представник ОСОБА_4 , тел. НОМЕР_4 ). Строк проведення експертизи 60 календарних днів. Провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта (т.2 а.с.7-9).

16 лютого 2022 року ТОВ Київський експертно-дослідний центр на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на якого, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, покладено витрати за проведення експертизи, було направлено листа вих.№15261 від 16 лютого 2022 року про необхідність оплати вартості проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи у справі (т.3 а.с.15).

03 січня 2023 року ТОВ Київський експертно-дослідний центр було направлено на адресу ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 клопотання про необхідність надання додаткових матеріалів та розяснень (т.3 а.с.22-24).

25 вересня 2023 року ТОВ Київський експертно-дослідний центр залишено без виконання ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи та повернуто матеріали справи до суду апеляційної інстанції, з тих підстав, що сторонами не надані додаткові матеріали та розяснення, відповідно до клопотання ТОВ Київський експертно-дослідний центр про необхідність надання додаткових матеріалів та розяснень (т.3 а.с.26-29).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів (т.3 а.с.30).

04 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Степанов Є.В. звернувся до Дніпровського апеляційного суду із клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: адвокатський запит від 28 листопада 2023 року, відповідь ТОВ МЕТРОПОЛІС ДЖЕК від 29 листопада 2023 року на адвокатський запит стосовно зафіксованих фактів залиття квартири АДРЕСА_3 протягом жовтня та листопада 2019 року та функціонування системи централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_5 протягом жовтня та листопада 2019 року, квитанції опалення за жовтень та листопад 2019 року.

На питання надати інформацію функціонування системи централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_5 протягом жовтня та листопада 2019 року ТОВ МЕТРОПОЛІС ДЖЕК зазначили, після отримання наряду на включення опалення в будинку ТОВ МЕТРОПОЛІС ДЖЕК забезпечило подачу теплоносія до квартир 28 жовтня 2019 року. Функціонування відбувалося в штатному режимі відповідно до отриманого теплоносія по температурному графіку (т.3 а.с.73).

На питання надати інформацію стосовно зафіксованих фактів залиття квартири АДРЕСА_3 протягом жовтня та листопада 2019 року ТОВ МЕТРОПОЛІС ДЖЕК зазначили, що протягом вказаного періоду не було зафіксовано аварійних ситуацій за участі квартири АДРЕСА_6 . Факти залиття квартири АДРЕСА_6 також відсутні (т.3 а.с.73).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адвоката Ковальчук Н.В. про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. Призначено у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання: 1. Чи відповідають виконані будівельні роботи з укладки паркетної дошки у двох кімнатах площею 30,5 м2 квартири АДРЕСА_3 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 2. Яка вартість відновлювальних робіт з укладки паркетної дошки у двох кімнатах 30,5 м2 квартири АДРЕСА_3 ? 3. Чи відповідають виконані будівельні роботи з укладки паркетної дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 якості, технології, вимогам будівельних норм та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? 4. Чи наявні у роботі з укладки паркетної дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 істотні недоліки? 5. Встановити розмір збитків, які завдано внаслідок неякісного виконання будівельних робіт з укладки дошки у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 . 6.Якщо істотні недоліки не будуть встановлені, встановити розмір витрат на усунення недоліків. 7. Чи є дефекти паркетної дошки внаслідок її неправильної експлуатації та які чинники могли вплинути на дефекти паркетної дошки? Проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи доручено судовому експерту ОСОБА_3 , що співпрацює з ТОВ Київський експертно-дослідний центр на умовах цивільно-правової угоди (01601, м.Київ, вул.Б.Грінченка,1 оф.102). В розпорядження експерта надано цивільну справу №201/14157/19 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів. Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити натурне обстеження об`єкта дослідження з безперешкодним доступом до квартири АДРЕСА_3 експерта, для виконання дій пов`язаних з проведенням експертизи, відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 . Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_3 , представник ОСОБА_4 , тел. НОМЕР_4 ). Строк проведення експертизи 60 календарних днів. Провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта (т.3 а.с.82-86).

22 грудня 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду із експертної установи ТОВ Київський експертно-дослідний центр було направлено матеріали цивільної справи та направлено лист вих.15391 від 18 грудня 2023 року щодо заміни кандидатури експерта, з тих підстав, що судовий експерт ОСОБА_3 на теперішній час не є штатним працівником ТОВ Київський експертно-дослідний центр, тому просили доручити проведення додаткової експертизи судовому експерту Комашку Р.В. (т.3 а.с.87, 88).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів (т.3 а.с.90).

03 січня 2024 року ТОВ Київський експертно-дослідний центр листом вих.№15393 від 21 грудня 2023 року щодо підтвердження кандидатури експерта повідомив Дніпровський апеляційний суд про те, що 18 грудня 2023 року вих.15391 ТОВ Київський експертно-дослідний центр направив на адресу Дніпровського апеляційного суду листа з хибним проханням доручити проведення додаткової експертизи судовому експерту Комашку Р.В. та просили залишити відповідального за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_3 , що співпрацює з ТОВ Київський експертно-дослідний центр на умовах цивільно-правової угоди, та просили повторно направити матеріали цивільної справи №201/14157/19 з ухвалою суду від 05 грудня 2023 року (т.3 а.с.97).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2024 року цивільну справу №201/14157/19 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів направлено до ТОВ Київський експертно-дослідний центр (01601, м.Київ, вул.Б.Грінченка,1 оф.102) для проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у цій справі, проведення якої доручено судовому експерту Шкребтію Вячеславу Геннадійовичу, що співпрацює з ТОВ Київський експертно-дослідний центр на умовах цивільно-правової угоди. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т.3 а.с.104-108).

11 березня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду із ТОВ Київський експертно-дослідний центр надійшов висновок експерта №15203, складений 04 березня 2024 року за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (т.3 а.с.113-132).

Відповідно до вказаного висновку експерта №15203 від 04 березня 2024 року:

1. Результати виконання робіт з укладки паркетної дошки у двох житлових кімнатах квартири АДРЕСА_3 містять недоліки та дефекти (див. табл. №3 Висновку первинної експертизи), які є порушеннями вимог таблиці 25 ДСТУ-Н Б д.3.1-23:2013 Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд (СНиП 3.04.01- 87, MOD), що висуваються до готових покриттів підлоги з паркетної дошки.

2. Вартість відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення недоліків та дефектів паркетного покриття в житлових кімнатах квартири АДРЕСА_3 , станом на момент проведення експертизи складає (з урахуванням ПДВ): 85882 грн. (див. Кошторисний розрахунок на ремонтно-відновлювальні роботи, Додаток №1 до даного висновку), в тому числі:

вартість демонтажних робіт 4145 грн. (див. Кошторисний розрахунок на демонтажні роботи, Додаток №2 до даного висновку);

вартість влаштування нового паркетного покриття 81737 грн. (85 882 грн. - 4 145 грн.).

3. Результати виконання робіт з укладки паркетної дошки у двох житлових кімнатах квартири АДРЕСА_3 містять недоліки та дефекти (див.

табл. №3 Висновку первинної експертизи), які є порушеннями вимог таблиці 25 ДСТУ-Н Б І А.3.1-23:2013 Настанова щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд (СНиП 3.04.01- I 87, MOD), що висуваються до готових покриттів підлоги з паркетної дошки.

4. Відповідно до аналізу виявлених недоліків встановлено, що відставання паркетного покриття від цементно-піщаної стяжки (вздуття, підняття країв) в даному випадку є істотним недоліком, що не може бути усунутий за рахунок локальних ремонтних робіт. Подальша експлуатація покриття з вищевказаним недоліком під динамічними навантаженнями може призвести до руйнування самої паркетної дошки, що полягатиме в її відшаруванні від фанерної основи.

5. Визначення збитків не входить до переліку питань, що можуть досліджуватись в межах будівельно-технічної спеціальності.

6. Враховуючи, що за результатами дослідження по четвертому питанню ухвали суду

від 18 березня 2020 року встановлено наявність істотних недоліків влаштованого паркетного покриття у житлових приміщеннях квартири АДРЕСА_3 , усунення яких передбачає повну заміну вказаного покриття, дослідження по шостому питанню ухвали суду від 18 березня 2020 року не виконувалось.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просив суд розірвати (договір поставки) рахунок-фактура № В-209 від 18 жовтня 2018 року та (договір на виконання робіт) рахунок-фактуру № В-063 від 22 травня 2019 року, укладені між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 збитки, що виникли внаслідок неналежного виконання робіт у розмірі 73908 грн., витрати на проведення експертного дослідження 5000 грн., витрати на правову допомогу 10 664 грн. 40 коп., відшкодування вартості судової будівельної експертизи 14500 грн. та 5000 грн. моральної шкоди (т.2 а.с.7-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ст.653 ЦК визначені правові наслідки розірвання договору: зобов`язання сторін припиняються. з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Тобто одним із наслідків розірвання договору є припинення зобов`язань сторін, що виникли у сторін такого Договору відповідно до п.1 ч.2 ст.11 та ст.509 ЦК. Відтак за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постановах

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення).

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 у справі № 910/7981/17, від 18 листопада 2019 року у справі №910/16750/18 та від 16 вересня 2022 рок у справі №913/703/20.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття строк дії договору та строк виконання зобов`язання не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору поставки, оформленого рахунком-фактурою № В-209 від 18 жовтня 2018 року, строк дії якого визначено до 31 грудня 2018 року, слід зазначити наступне.

Із позовом у цій справі позивач ОСОБА_2 звернувся до суду 24 грудня 2019 року (т.1 а.с.2-5).

Таким чином, на час звернення позивача до суду із цим позовом 24 грудня 2019 року, строк дії оскарженого договору поставки, оформленого рахунком-фактурою № В-209 від 18 жовтня 2018 року, який визначено до 31 грудня 2018 року, вже закінчився.

Враховуючи, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимоги позивача про розірвання договору поставки, оформленого рахунком-фактурою № В-209 від 18 жовтня 2018 року, строк дії якого закінчився 31 грудня 2018 року, є необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача ОСОБА_2 про розірвання договору на виконання робіт рахунок-фактуру № В-063 від 22 травня 2019 року, строк дії якого визначено до 31 грудня 2019 року, слід зазначити, станом на час ухвалення оскарженого рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у цій справі, строк дії зазначеного договору на виконання робіт, оформленого рахунком-фактурою № В-063 від 22 травня 2019 року, який визначено до 31 грудня 2019 року, вже закінчився.

Таким чином, враховуючи, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимоги позивача про розірвання договору на виконання робіт, оформленого рахунком-фактурою № В-063 від 22 травня 2019 року, строк дії якого закінчився 31 грудня 2019 року, не підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання робіт у розмірі 73908 грн., які складаються із: 41550 грн. - сплачені за рахунком-фактурою №В-209 від 18 жовтня 2018 року, 28213 грн. - сплачені за рахунком-фактурою №В-063 від 22 травня 2019 року, 3526 грн. 80 коп. - демонтаж паркетної дошки, що підтверджена висновком №2-12/2019 будівельно-технічного експертного дослідження від 16 грудня 2019 року, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо їх доведеності належними доказами у справі та дійшов обґрунтованого висновку про їх задоволення у цій частині.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити, моральна шкода споживачам за порушення цивільно правового договору компенсується незалежно чи зазначено про це у законі чи безпосередньо у договорі.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України Про захист прав споживачів).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України Про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Разом із тим позивач зобов`язаний довести суду в чому саме полягають його моральні страждання в розумінні Закону України Про захист прав споживачів.

Однак, позивачем не було надано суду доказів щодо вказаної позовної вимоги, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого відмовив у задоволенні вказаної вимоги за недоведеністю.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, надану у суді першої інстанції, слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Правова допомога ОСОБА_2 надавалася адвокатом Степановим Є.В. відповідно до договору про надання правової допомоги №18/19 від 18 листопада 2019 року (т.1 а.с.21, 22).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №18/19 від 18 листопада 2019 року, адвокатом були надані послуги: усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз договорів, складення претензії 1500 грн., вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів тривалістю 2 години х 500 грн. = 1000 грн., складання позовної заяви 4500 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 7000 грн. (т. 1 а.с.23)

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., виходячи з принципів розумності та справедливості.

Стосовно стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне.

Встановлено, правова допомога ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції надавалася адвокатом Степановим Є.В. відповідно до договору про надання правової допомоги №1/10 від 01 жовтня 2021 року (т.3 а.с.208, 209).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №1/10 від 01 жовтня 2021 року, адвокатом були надані послуги: усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз апеляційної скарги 1000 грн., вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів тривалістю 2 години х 500 грн. = 1000 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу 3000 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 5000 грн. (т. 1 а.с.23)

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокат Ковальчук Н.В. у судовому засіданні в апеляційному суді заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, надану у апеляційному суді.

Колегія суддів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи заперечення представника відповідача, дійшла висновку про необхідність стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, надану у апеляційному суді у розмірі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що причиною виникнення дефектів та недоліків конструкції паркетного покриття у квартирі позивача є неправильна експлуатація паркетної дошки, впливу на неї вологості чи порушення температурного режиму є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року скасувати в частині розірвання договору поставки рахунок-фактура № В-209 від 18 жовтня 2018 року та в частині розірвання договору на виконання робіт, оформленого рахунком-фактурою № В-063 від 22 травня 2019 року,, що були укладені між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів скасувати в частині розірвання договору поставки рахунок-фактура № В-209 від 18 жовтня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , та розірвання договору на виконання робіт, оформленого рахунком-фактурою № В-063 від 22 травня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова