ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 631/70/21

провадження № 22-ц/818/1318/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Мальованого Ю.М., Маміної О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Оріщенко Наталія Сергіївна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 листопада 2023 року , постановілене суддею Мащенко С.В.,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє адвокат Оріщенко Н. С., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обгрнутовуючи позовні вимоги посилався на те, що 16.02.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 80000,00 гривень, що станом на 16.02.2015 року дорівнювало 3000,00 доларів США, а ОСОБА_5 зобов`язався передати таку ж саму суму грошових коштів по першій вимозі. 07.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 з вимогою про повернення суми заборгованості, проте відповіді на вимогу не прийшло, а лист із вимогою було повернуто на адресу позивача у зв`язку з його неотриманням адресатом. Крім того, на момент звернення з вимогою до ОСОБА_4 у позивача не було актуальних даних про місцезнаходження боржника, а також, номерів засобів зв`язку. Тоді, ОСОБА_1 звернувся до своєї колишньої дружин ОСОБА_6 , яка є головою ФГ «Альянс», в оренді якого перебували земельні ділянки, належні ОСОБА_7 , та від неї дізнався про смерть боржника, та про вступ у спадкові права його донькою відповідачем по справі. Отримавши цю інформацію, 13.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення боргу, оскільки вона прийняла спадщину у виді двох земельних ділянок, а саме: із кадастровим номером :04:003:0149 та нормативно-грошовою оцінкою 193028,35 гривень та із кадастровим номером :04:003:0152 та нормативно-грошовою оцінкою 195675,90 гривень. Однак, оскільки ОСОБА_1 відповіді на вимогу не отримав, тому просили стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 80000,00 гривень, поклавши судові витрати на відповідача (а. с. 2 - 8).

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Оріщенко Наталія Сергіївна, до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості» відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц вказала, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог. Таким чином, правовідносини, що виникли між кредитором та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України. До суду позовна заява була подана 26.01.2021 року.

Представник відповідача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції чітко визначений характер спірних правовідносин та норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, рішення суду прийняте у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права з застосуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постановах Верховного Суду при вирішенні справ про стягнення заборгованості, судом першої інстанції були створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, а апеляційна скарга є необгрунтованою, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні рішення у справі не відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказам по справі. Апелянт не зазначила, яким саме доказам суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, які доводи відповідача не враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у справі. Вказує, що дійсно 16.02.2015 року між позивачем та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 укладено договір позики на суму 80000,00 гривень, що дорівнює еквіваленту 3000,00 доларів США, із строком повернення грошей за першою вимогою. Із вимогою про повернення позики позивач звертався до ОСОБА_4 шляхом надсилання письмової вимоги на його адресу вже після смерті того, а тому кореспонденція позичальником з об`єктивних причин отримана не була. Із вимогою про повернення позики позивач звертався до відповідача неодноразово: вперше 30.07.2018 року (до якої додав копію договору позики, посвідчену представником позивача за ордером у цій справі - ОСОБА_8 , підпис якої засвідчений печаткою ФГ «АЛЬЯНС») та вдруге 13.08.2020 року,- шляхом надсилання письмової вимоги на її адресу. При цьому повторна вимога вручена відповідачу не була та повернута за зворотною адресою. Зазначає, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про його смерть позивачу стало відомо не пізніше листопада 2017 року, коли він як представник ФГ «АЛЬЯНС» звернувся в суд із відповідним клопотанням про відкладення розгляду справи з єдиним унікальним № 631/125/16-ц за їх позовом до ОСОБА_2 та ФГ «ТРУД 2012», із залученням до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державного реєстратора Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області,- «Про визнання недійсним договору оренди», в якій мова йде про прийняття спадщини відповідачем після смерті ОСОБА_4 та укладення нею нових договорів оренди земельних ділянок, отриманих у спадщину від батька. Окрім того, позивачу беззаперечно було відомо про смерть позичальника ОСОБА_4 станом на 30.07.2018 року, коли він письмово звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення грошових коштів, наданих ОСОБА_4 за договором позики від 16.02.2015 року. Оскільки станом на листопад 2017 року, коли ОСОБА_1 як представник позивача підписував клопотання в межах цивільної справи, відповідачем у якій була ОСОБА_2 як спадкоємиця померлого ОСОБА_4 , що є позичальником у спірному договорі, то він у відповідності до змісту частини 3 статті 1281 Цивільного кодексу України вважається таким, що міг знати про прийняття спадщини відповідачем, а, отже, мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він про це дізнався. Отже на момент звернення ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення з неї як спадкоємця померлого позичальника заборгованості за договором позики, строк добровільного виконання якого сплинув, а належне виконання зобов`язання не забезпечено та заборгованість не сплачена, суд першої інстанції правомірно врахував, що ним пропущений шестимісячний строк, обумовлений приписами статті 1281 Цивільного кодексу України, що має наслідком позбавлення його як кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Звертає увагу суду на те, що позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності. Позивач не обгрунтував в позовній заяві дотримання ним, кредитором спадкодавця, вчасно у строк, передбачений частиною першою статті 1281 ЦК України пред`явлення вимоги до спадкоємця, відповідача по справі, в зв`язку з чим недодержання кредитором зазначеного строку позбавляє його права вимоги (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 127/19729/13-ц (провадження № 61-18093св18)).

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_1 із цим позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення з неї як спадкоємця померлого позичальника заборгованості за договором позики, строк добровільного виконання якого сплинув, а належне виконання зобов`язання не забезпечено та заборгованість не сплачена, то ним пропущений шестимісячний строк, обумовлений приписами статті 1281 Цивільного кодексу України, що має наслідком позбавлення його як кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору позики від 16.02.2015 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 у власність грошові кошти в сумі 80000,00 гривень, що дорівнює еквіваленту 3000,00 доларів США, а ОСОБА_4 , в свою чергу, зобов`язався повернути таку ж суму по першій вимозі. Передачу грошей здійснено до підписання договору, а його підписання свідчитиме про отримання ОСОБА_4 грошей. Договір є безвідсотковим. Повернення грошових коштів повинно здійснитись за першою вимогою, а в разі порушення позичальником будь-яких із зобов`язань, передбачених цим договором, сплачується штраф в розмірі 5% від суми позики (а. с. 17 - 19).

Відповідно до вимоги про повернення позики, датованої 07.07.2020 року, адресованої ОСОБА_7 , ОСОБА_1 просить повернути надані ним йому грошові кошти, та пропонує зв`язатися з ним за номером телефона задля узгодження самої процедури повернення (а. с. 20).

Зазначена вимога була направлена за допомогою поштових засобів зв`язку на адресу ОСОБА_4 07.07.2020 року рекомендованим поштовим відправлення із описом вкладення, проте кореспонденція вручена не була та повернута відправнику (а. с. 21, 22, 23).

Як убачається з перевірки статусу відстеження поштового відправлення, здійсненого 30.12.2020 року о 16 годині 40 хвилин за допомогою он-лайн сервісу сайту Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), відправлення 385 не було вручене під час доставки 01.08.2020 року о 15:58:39 годин (а. с. 24).

13.08.2020 року вимога про повернення позики була адресована ОСОБА_2 . В ній ОСОБА_1 просить повернути надані ОСОБА_4 грошові кошти та пропонує зв`язатися з ним за номером телефона задля узгодження процедури повернення (а. с. 25).

Зазначена вимога була направлена за допомогою поштових засобів зв`язку на адресу ОСОБА_2 13.08.2020 року рекомендованим поштовим відправлення із описом вкладення (а. с. 26).

Як убачається з перевірки статусу відстеження поштового відправлення, здійсненого 30.12.2020 року о 16 годині 40 хвилин за допомогою он-лайн сервісу сайту Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), відправлення 977 не було вручене під час доставки 29.08.2020 року о 15:41:49 годин та повернуте за зворотною адресою (а. с. 27).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під № 241026769, сформованого 19.01.2021 року о 17 годині 29 хвилин 20 секунд ОСОБА_9 , убачається, що за параметрами пошуку «права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження фізичної особи з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 » наявна інформація про право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими № 632428200:04:00360082, № :00:000:0025, № :00:000:0230, № :04:003:0149, № :04:003:0152 (а. с. 28 - 30).

Відповідно до рішення Нововодолазького районного суду Харківської області, ухваленого 11.05.2016 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/472/16-ц (провадження № 2/631/343/16) за позовом ОСОБА_2 до Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області «Про визнання права власності в порядку спадкування за законом», яке набрало законної сили 23.05.2016 року, за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки з кадастровими № :04:003:0152 та № :04:003:0149, розташовані на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (а. с. 31 - 32).

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 20.01.2021 року на заяву ОСОБА_9 , нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № :04:003:0152, площею 6,0423 гектарів, яка розташована на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, складає 195675,90 гривень (а. с. 33).

Крім того, з Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 20.01.2021 року на заяву ОСОБА_9 , вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № :04:003:0149, площею 6,1978 гектарів, яка розташована на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, складає 193028,35 гривень (а. с. 34).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, наданим станом на 22.01.2021 року за кодом 43, ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «АЛЬЯНС», ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) 31374476, зареєстроване 12.02.2001 року (25.08.2004 року внесений запис в ЄДРПОУ під № 00000011) за адресом: АДРЕСА_1 ,- із зазначенням основного виду діяльності: 01.11 вирощування зернових та технічних культур. Не перебуває у стані припинення, керівник ОСОБА_6 , кінцеві бенефіціарні власники ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (а. с. 35 - 39).

Відповідно до Договору оренди землі із його невід`ємними частинами, укладеного 28.03.2007 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ФГ «АЛЬЯНС», в особі голови ОСОБА_1 (орендар) й зареєстрованого 25.04.2007 року в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 0407700, орендодавець надав, а орендар прийняв (за актом приймання-передачі) у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), загальною площею 6,0423 гектарів, розташовану на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (кадастровий № :04:003:0152). 04.01.2012 року, між ОСОБА_4 (орендодавець) та ФГ «АЛЬЯНС», в особі голови ОСОБА_1 (орендар), було підписано угоду про зміну та доповнення договору оренди землі (а. с. 41 42, 44, 45, 46).

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу (бланк серії НОМЕР_2 ) убачається, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано 14.05.2002 року (а. с. 40).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, наданим станом на 18.02.2016 року за кодом 21708052, ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «АЛЬЯНС», ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) 31374476, зареєстроване 12.02.2001 року (25.08.2004 року внесений запис в ЄДРПОУ під № 00000011) за адресом: АДРЕСА_1 ,- із зазначенням основного виду діяльності: 01.11 вирощування зернових та технічних культур. Не перебуває у стані припинення, керівник та кінцевий бенефіціарний власник ОСОБА_1 (а. с. 71 - 73).

12.07.2016 року за вихідним № 132 ФГ «АЛЬЯНС» зареєстровало позовну заяву до відповідача ОСОБА_2 та ФГ «ТРУД 2012», із залученням до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державного реєстратора Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області,- «Про визнання недійсним договору оренди», в якій йдеться про те, що з червня 2016 року відповідач, яка є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 , уклала нові договори оренди щодо земельних ділянок, переданих померлим їх фермерському господарству за договором оренди землі. Вказана позовна заява 19.08.2016 року була прийнята до провадження Нововодолазьким районним судом Харківської області із наданням єдиного унікального № 631/125/16-ц, в межах якого 30.11.2017 року за вихідним № 330 від імені ФГ «АЛЬЯНС» звертався із клопотанням про відкладення розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його підпис засвідчений круглою печаткою юридичної особи (а. с. 74 76, 77, 78 80, 81).

30.07.2018 року ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення грошових коштів, наданих ОСОБА_4 за договором позики від 16.02.2015 року, із доданням до неї копії договору, посвідченого представником позивача за ордером у цій справі - ОСОБА_8 , підпис якої засвідчений печаткою ФГ «АЛЬЯНС» (а. с. 82, 83 - 84).

Як убачається з даних, отриманих за допомогою он-лайн сервісу за посиланням https://opendatabot.ua/c/31374476?from=search, ОСОБА_1 керував та був кінцевим бенефіціаром ФГ «АЛЬЯНС» до 03.05.2018 року (а. с. 195 - 198).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Як роз`яснено Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12 при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника підлягають встановленню такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Як вбачається, з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, керівником та кінцевим бенефіціарним власником ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «АЛЬЯНС», (ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) 31374476) 18.02.2016 року (тобто вже після смерті позичальника) є позивач, а на час звернення із цим позовом до суду його колишня дружина ОСОБА_11 .

Матеріали справи містять дані про те, що з липня 2016 року ФГ «Альянс» перебувало у стані вирішення спору в суді з ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яку вона отримала у спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , що той за життя передавав за відповідним договором, укладеним між ним та позивачем як представником орендаря, та в межах цього судового провадження клопотання підписував та подавав ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність, зокрема, в листопаді 2017 року, про смерть ОСОБА_4 та прийняття спадщини ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній станом листопад 2017 року, а саме на час, коли позивач довідався про смерть боржника), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки станом на листопад 2017 року, коли ОСОБА_1 підписував як представник позивача клопотання в межах цивільної справи, відповідачем у якій була ОСОБА_2 , як спадкоємиця померлого ОСОБА_4 , що є позичальником у спірному договорі, то у відповідності до ч. 2,3 ст. 1281 ЦК України він вважається таким, що міг знати про прийняття спадщини відповідачем, а отже мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли про це дізнався.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 пропущено шестимісячний строк, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, що позбавляє його як кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також має наслідком припинення таких зобов`язань.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 доводів стосовно витрат на правову допомогу не містить, отже рішення суду в частині витрат на правову допомогу не переглядається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна