Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2024 Справа №607/7016/24 Провадження №2/607/1944/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Бумби М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

27.03.2024 р. ТОВ «Коллект центр» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №955 від 04.03.2021 р. у розмірі 40 050,40 грн. і понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 04 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг №955 «Стандартний», за умовами якого відповідач отримала кредит на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 4 000,00 грн, з орієнтовним строком повернення кредиту 16 днів з моменту його отримання, зі сплатою процентів за користування кредитом, які розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування у наступному розмірі: - 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); - починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); - починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); - тип процентної ставки фіксована. Вказаний договір було укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг №955 від 04 березня 2021 року. В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 955 від 04 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ОСОБА_1 . Позивач зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням умов даного договору, загальний розмір заборгованості відповідача станом на день звернення до суду з вказаним позовом становить 60 197,67 грн, з яких: 3 999,04 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 56 198,63 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 40 050,40 грн.. з яких: 3 999,04 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 36 051,36 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач в зазначені строки умови договору не виконала, кошти у встановлені в договорі строки не повернула, а відтак позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подала.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

04 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про надання фінансових послуг №955 «Стандартний», який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором D6, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит на умовах строковості, зворотності та платності в розмірі 4 000,00 грн.

Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» підтверджено, що на підставі вищевказаного договору кошти у розмірі 4 000,00 грн. перераховані на карту банку Tascombank, номер карти НОМЕР_1 , номер якої зазначено особисто ОСОБА_1 у додатку №1 до договору.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

Згідно з розрахунком заборгованості, який складений ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором №955 від 04 березня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за період з 04 березня 2021 року по 30 листопада 2021 року становить 31 672,12 грн і складається із: 4 000,00 грн тіло кредиту, 32 077,12 грн. відсотки.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 955 від 04 березня 2021 року.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №955, станом на 10 березня 2023 року становить 60 197,67 грн, яка складається із: 3 999,04 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 27 673,08 грн заборгованість на дату відступлення права вимоги, 28 525,55 грн. нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 01 грудня 2021 року до 03 березня 2022 року за відсотковою ставкою у розмірі 7,67% денних.

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 955 від 04 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ОСОБА_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №955 від 04 березня 2021 року станом на 08 березня 2024 року становить 60 197,67 грн і складається із: 3 999,04 грн заборгованість за тілом кредиту, 56 198,63 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України, встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між відповідачем і первісним кредитором укладено договір позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики в розмірі 3 999,04 гривень.

Таким чином, суд вважає, що заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 3 999,04 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

За умовами п. 1.2, 1.3 договору про надання фінансових послуг № 955 від 04 березня 2021 року кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.4 договору про надання фінансових послуг визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:

a) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в);

д) тип процентної ставки фіксована.

Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п. 1.4.1, 1.4.2 договору).

Водночас у заяві-анкеті (для отримання кредиту), яка є додатком № 1 до кредитного договору та без якої відповідно до вимог п. 1.6 вказаного договору такий договір не може вважатися підписаним, сторони погодили, що відповідач зобов`язується повернути кредит у розмірі 4 000,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту.

Крім цього, сторони узгодили, що згідно п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

Умови сплати розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом визначено аналогічно п.1.4 договору про надання фінансових послуг.

ОСОБА_2 здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову.

В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Укладеним сторонами 04.03.2021 року договором про надання фінансових послуг №955 визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання коштів.

В орієнтовний строк повернення кредиту (16 днів) ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, жодних платежів не здійснила.

Відтак, проценти за користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, як це передбачено п.1.4 умов договору, за період з 04.03.2021 по 19.03.2021 року мали визначатися на підставі пп.а п.1.4 договору і їх розмір склав 1280 грн (4000 грн х 2%=80 грн в день х 16 днів).

У подальшому, після закінчення орієнтовного строку повернення кредиту і протягом всього часу фактичного користування кредитними коштами, але не більше граничного строку кредитування, який визначено сторонами в 1 рік, проценти повинні розраховуватися відповідно до п.п.б,в,г п. 1.4 умов договору від 04.03.2021.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №955 від 04.03.2021 складений ТОВ «Служба миттєвого кредитування», станом на 30.11.2021 року, тобто на дату відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт капітал», заборгованість відповідача складала 31672,12 грн., проценти за користування якими були розраховані належним чином та згідно п.1.4 умов зазначеного правочину.

Крім цього, п.2.3 договір факторингу №1-12 від 01.12.2021 року, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) і ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) сторони передбачили, що з дати відступлення прав вимоги, Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів ( в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансовий послуг. Пунктом 2.4 даного договору сторони передбачили, що, за цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Вердикт Капітал», станом на дату відступлення прав вимоги, тобто на 01.12.2021 заборгованість відповідача складала 31672,12 грн., з яких 3999,04 грн. заборгованість за тілом кредиту та 27673,08 заборгованість за відсотками. Крім цього, у межах строку кредитування, тобто по 03.02.2022 року, відповідачу новим кредитором ТОВ «Вердикт капітал» нараховані відсотки відповідно до пункту 1.4 умов спірного договору за період з 01.12.2021 року по 03.03.2022 року у розмірі 28525,55 грн. (93х306,80), де 93 кількість днів з 01.12.2021 по 03.03.2022, 306,80 грн. розмір установлених договором відмотків. Таким чином, розмір загальної заборгованості відповідача на момент передачі прав вимоги позивачу за вказаним кредитним договором склав 60197,67 грн., з яких 3999,04 грн. заборгованість за тілом кредиту, 56 198,63 грн. заборгованість за відсотками.

Однак, позивач враховуючи принцип розумності та співмірності просить стягнути із відповідача лише 36051,36 грн. нарахованих відсотків. Відтак, суд вважає, що оскільки позивач згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог, тому вважає, що зазначену суму відсотків слід стягнути із відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 955 від 04 березня 2021 року в загальному розмірі 40 050,40 грн., яка складається із: 3 999,04 грн. заборгованість за тілом кредиту, 36 051,36 грн. заборгованість за відсотками, які нараховані у межах строку кредитування узгодженого сторонами.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 02/01-2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 740 від 07 лютого 2024 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року та копію платіжної інструкції № 413000008 від 09 лютого 2024 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 13 000,00 гривень.

З копії платіжної інструкції № 413000008 від 09 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» на рахунок адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» перераховано 51 000,00 гривень, призначення платежу оплата за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року.

Водночас, вказана платіжна інструкція не свідчить про оплату витрат на професійну правничу допомогу, загальна сума яких складає 13 000 гривень, пов`язана саме з розглядом справи за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 .

Також, слід звернути увагу на те, що з наданого позивачем витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги, який складений та підписаний сторонами 08 січня 2024 року, вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг адвокатським об`єднанням товариству у відповідності до заявки на надання юридичної допомоги за № 740 де відповідачем виступає ОСОБА_1 . Однак, як вбачається із матеріалів справи дана заявка №740, яка слугувала підставою для складання зазначеного акту, складена лише 07 лютого 2024 року, тобто уже після складення акту про надання вказаних послуг, що ставить суд під сумнів їх надання.

Таким чином, суд у частині стягнення витрат, понесених ТОВ «Коллект Центр» на професійну правничу допомогу, пов`язаних саме з розглядом даної справи, не вбачає підстав для їх стягнення, а тому слід відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Оскільки, позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено повністю, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, 01135, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306) заборгованість за кредитним договором №48 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3 999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн.. 04 грн.; 36 051 (тридцять шість тисяч п`ятдесят одна) грн..36 коп. заборгованість за відсотками, а всього 40 050 (сорок тисяч п`ятдесять) грн.. 40 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, 01135, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306) витрати на оплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн..

У решті вимог, відмовити.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан