Провадження № 22-ц/812/779/24 Головуючий суду першої інстанції Шолох Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Миколаїв Справа № 490/1925/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_2 , на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шолох Л.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування права на виконання будівельних робіт та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування права на виконання будівельних робіт та зобов`язання вчинити певні дії

Доводи позову обґрунтовувала тим, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 .

В 2021 році ОСОБА_3 розпочав ремонт квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

В процесі ремонту відповідач зайняв частину місць загального користування, а саме: коридор, позначений в «Поэтажном плане на строение лит. А-ІІ по улице Р.Люксембург дом 16 квартал 80» (далі поверховий план) лит. І-16,50 кв. м, (далі -коридор) та кладова, позначена у Поверховому плані лит. ІІ-7,20 кв.м. (далі -кладова).

В коридорі відповідач збудував стіну, розділив його на дві частини та незаконно приєднав його частину до належної йому квартири АДРЕСА_2 . Крім того, через збудовану стіну у позивача відсутній доступ до кладової.

Також, відповідачем в процесі здійснення ремонту було закладено вихід з коридору до двору будинка, тим самим обмежено позивача в праві користування двором загального користування.

ОСОБА_3 проводить надбудови, розширення площі шляхом зносу несучих стін, стелі та підлоги.

ОСОБА_3 демонтував стаціонарні сходи з перилами та встановив тимчасові саморобні сходи без перил, по яким небезпечно пересуватися.

Вказані дії створюють загрозу для її здоров`я та життя, адже можуть призвести до її травмування.

Відповідач почав здійснювати зазначені будівельні роботи без згоди та погодження співвласників.

Також, відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 13 липня 2023 року № 1143/22.01-13-23/1 в Реєстрі будівельної діяльності зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт за реєстраційним номером № МК87 від 13 січня 2021 року по об`єкту: «Реконструкція кв. АДРЕСА_4 », замовник об`єкту будівництва ОСОБА_3 та повідомлення про початок виконання будівельних робіт за реєстраційним номером № НОМЕР_1 від 22 січня 2021 року по об`єкту: «Реконструкція житлової квартири кв. АДРЕСА_5 , за рахунок збільшення висоти приміщення по АДРЕСА_6 », замовник об`єкту будівництва ОСОБА_3 .

Відповідач відмовляється надавати дозвільні документи на виконання будівельних робіт.

Отже, реконструкція, яка здійснюється відповідачем, є протиправною та такою, що порушує права спільної сумісної власності власників будинку, а тому допоміжні приміщення використовуються відповідачем не за цільовим призначенням, що суперечить чинному законодавству.

Дії Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради щодо реєстрації повідомлень про початок виконання будівельних робіт № МК29 та № МК87 є протиправними.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила витребувати в Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради проектну документацію на об`єкт будівництва «Реконструкція житлової квартири кв. АДРЕСА_5 , за рахунок збільшення висоти приміщення по АДРЕСА_6 » та Реконструкція кв. АДРЕСА_4 ».

Скасувати право на виконання будівельних робіт, отримане на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт за реєстраційним номером № МК87 від 13 січня 2021 року по об`єкту: «Реконструкція кв. АДРЕСА_4 », видане Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради.

Скасувати право на виконання будівельних робіт, отримане на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт за реєстраційним номером № МК29 від 22 січня 2021 року по об`єкту: «Реконструкція житлової квартири кв. АДРЕСА_5 , за рахунок збільшення висоти приміщення по АДРЕСА_6 » видане Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради.

Зобов`язати ОСОБА_3 за власні кошти привести у попередній стан коридор, позначений у Поверховому плані лит. І-16,50 кв. м, за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом знесення стіни.

Зобов`язати ОСОБА_3 за власні кошти привести у попередній стан кладову, позначену у Поверховому плані лит. ІІ-7,20 кв.м, за адресою: АДРЕСА_6 , шляхом знесення стіни.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні коридором, який позначений у поверховому плані лит. І-16,50 кв. м, та кладовою, яка позначена у поверховому плані лит. ІІ-7,20 кв.м, за адресою: АДРЕСА_6 ;

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2024 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про скасування права на виконання будівельних робіт з реєстраційним номером №МК87 від 13 січня 2021 року та № МК29 від 22 січня 2021 року по об`єкту «Реконструкція житлової квартири АДРЕСА_3 ».

Ухвала суду мотивована тим, що частина позовних вимог (про скасування права на виконання будівельних робіт) у цій справі стосується незгоди позивача із наданим Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, як суб`єктом владних повноважень, правом ОСОБА_3 право на реконструкцію квартири АДРЕСА_4 .

За такого ці позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, а підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представник адвокат Зеленська А.П., подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даній справі ОСОБА_1 не знаходиться з Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради у відносинах, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а правові наслідки, до яких може призвести задоволення позову, виникають для третьої особи в справі - особи, яка здійснює будівництво, оскільки вона набула право на виконання будівельних робіт та приступила до них ОСОБА_3 . Також позивач не є учасником публічно-правових відносин, що склались між відповідачами.

Позовні вимоги про скасування права ОСОБА_3 на виконання будівельних робіт є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третіми особами будівельних робіт та наявності у зв`язку з цим порушень прав позивача.

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не є публічно-правовим спір щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що цей спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

На день слухання справи, відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи, а стаття 125 Конституції України визначає, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб і суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 815/1121/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що спірною реконструкцією квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 порушено її права як мешканки квартири АДРЕСА_7 цього будинку щодо користування приміщеннями будинку загального користування та вважає, що така перебудова зазначених квартир будинку може негативно вплинути на стан будинку, в якому вона проживає.

Разом із тим суд першої інстанції виходив з того, що предметом даної справи є протиправні, на думку позивача, дії відповідача, як суб`єктів владних повноважень, щодо видачі дозволів на реконструкцію квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та на проведення будівельних робіт, а не дії забудовника щодо реконструкції об`єктів.

За правилами частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16 вказано, що ОСОБА_4 фактично оспорює дозвіл (дії), який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано. Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна), у тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним рішенням (дією) не породжує для останнього права на звернення із цим позовом у порядку адміністративного судочинства.

Разом із тим у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 420/288/20 зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

У цій справі позивач оспорює дозвіл Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на виконання будівельних робіт за реєстраційним номером № МК87 від 13 січня 2021 року по об`єкту: «Реконструкція кв. АДРЕСА_4 » та виконання будівельних робіт за реєстраційним номером № НОМЕР_1 від 22 січня 2021 року по об`єкту: «Реконструкція житлової квартири кв. АДРЕСА_5 , за рахунок збільшення висоти приміщення по АДРЕСА_6 », оскільки замовник ОСОБА_3 порушив під час реконструкції сусідніх з позивачем квартир будівельні норми та правила.

Також слід зазначити, що з матеріалів справи встановлено, що позивач не знаходиться з відповідачами у відносинах, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а правові наслідки, до яких може призвести задоволення позову, виникають для особи, яка здійснює реконструкцію квартир, оскільки вона набула право на виконання будівельних робіт та приступила до них.

Також позивач не є учасником публічно-правових відносин, що склались між відповідачами. Позовні вимоги про скасування права ОСОБА_3 на виконання будівельних робіт є похідними і можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення ОСОБА_3 будівельних робіт та наявності у зв`язку з цим порушень прав позивача.

Водночас захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 травня 2021 року у справі № 420/3168/20.

Отже, не є публічно-правовим спір щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

Таким чином апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що цей спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, та приймає аналогічні за змістом доводи апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За приписами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене у справі судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, не може вважатись законним і обґрунтованим та на підстав пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2024 року скасувати, справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.