Провадження № 2/761/8018/2024
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

24 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пастулато Капітал» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пастулато Капітал» про стягнення заборгованості.

Обґрунтовує свою позовну заяву тим, що 26.11.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.

В якості забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів, відповідно до умов договору позики від 26.11.2021, між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Пастулато Капітал» в особі представника Колісниченко А.В було укладено Договір поруки від 26.11.2021.

Оскільки грошові кошти не було повернуто Кредитору, Позивач просить суд солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Пастулато Капітал» та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Договором.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною п`ятнадцятою статті 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зважаючи на те, що один із відповідачів - ТОВ «ФК «Пастулато Капітал» знаходиться за адресою, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Одночасно з цим, суд доходить висновку, що справа не підсудна Шевченківському району суду м. Києва у зв`язку з наступним.

Суд враховує положення ст. 378 ЦПК відповідно до яких судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд зазначає, що поряд із загальною та альтернативною підсудністю, як видами територіальної підсудності законом визначено і виключну підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно із частиною сьомою статті 30 ЦПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (стаття 546 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Отже, порука є похідною від основного зобов`язання.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики. Позивач у позові об`єднав вимоги за основним зобов`язанням (договором позики) та за правочином, вчиненим на його забезпечення (договором поруки).

Тому вимоги ОСОБА_1 за правилами статті 30 ЦПК України мають розглядатись за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання, а саме за місцезнаходженням відповідача - ОСОБА_2 , який є божником за договором позики.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 752/10126/19 (провадження № 61-21345св19).

У позовній заяві позивач зазначив, що місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 , який є божником за основним зобов`язанням, є АДРЕСА_1 .

Вказана відомості також підтверджуються відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 21.06.2024 за № 655892.

А відтак, враховуючи предмет та підстави позову, беручи до уваги, що Шевченківському районному суду м. Києва дана позовна заява як за правилами ч.ч. 1,2 ст.27 ЦПК України, так і за правилами ч. 15 ст. 28 ЦПК України територіально не підсудна, це позбавляє Шевченківський районний суд м. Києва права прийняти дану справу до свого провадження не порушуючи правил підсудності, а спори між судами про підсудність не допускаються (ч. 1 ст. 32 ЦПК України), до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила виключної підсудності (ч. 7 ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку про направлення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пастулато Капітал» про стягнення заборгованості за правилами виключної підсудності, а саме до Врадіївського районного суду Миколаївської області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 27, 31, 259, 260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пастулато Капітал» про стягнення заборгованості за підсудністю до Врадіївського районного суду Миколаївської області.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: