ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/195/24Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/717/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

представника апелянтки - Хацкевича Р.М. ,

представника позивача - Покотила Ю.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/195/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ХАЦКЕВИЧ Руслан Михайлович, на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року (ухвалене суддею Сидорак Г.Б., дата складення повного тексту судового рішення - 10 травня 2024 року) в справі за позовом Фермерського господарства «Золотий жайвір» до ОСОБА_3 про визнання поновленим договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Фермерське господарство «Золотий жайвір» (далі - позивач, ФГ «Золотий жайвір») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідачка, апелянтка) про визнання поновленим договору оренди землі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що між ФГ «Золотий жайвір» та відповідачкою 05 серпня 2016 року укладено договір оренди землі №7/013 щодо земельної ділянки площею 3.1809 га за кадастровим номером :01:001:0094 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Кривенської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, стоком на 7 років. Позивач завчасно, до закінчення строку договору, направив відповідачці лист, в якому повідомив про намір скористатися своїм правом та додав до листа проєкт договору. Після закінчення строку договору орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, заперечень проти поновлення договору оренди протягом місяця після закінчення його строку від орендодавця не надходило, а тому договір вважається поновленим на новий строк. Оскільки відповідачка не вчинила дії щодо поновлення договору оренди, не підписала примірник договору оренди, позивач звернувся до суду з цим позовом,

З огляду на викладене позивач просив суд визнати поновленим (укладеним на новий строк) договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ФГ «Золотий жайвір», з іншої, виклавши договір в новій редакції.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано договір оренди землі, укладений між ФГ «Золотий жайвір» та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 3.1809 га, кадастровий номер :01:001:0094, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №7/013 від 05 серпня 2016 року. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФГ «Золотий жайвір» сплачену суму судового збору в розмірі 3028.00 грн.

Витрати, понесені ОСОБА_4 на правову допомогу віднесено на її рахунок.

Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2024 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФГ «Золотий жайвір» понесені витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 6000.00 грн.

Не погоджуючись із рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року, ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Хацкевич Руслан Михайлович, подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що помилковим є висновок суду про те, що нібито ФГ «Золотий жайвір» продовжує користуватися земельною ділянкою», оскільки відсутні докази, які підтверджують вказану обставину. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу 372808201, станом на 04 квітня 2024 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:001:0094 є ОСОБА_4 , інше речове право (право оренди) на земельну ділянку будь-яких осіб. відсутнє.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують перебування ОСОБА_4 за межами України в період з 22 червня 2023 року до 22 серпня 2023 року та з 16 вересня 2023 року до 10 жовтня 2023 року, а тому, на думку сторони апелянта, помилковим є висновок суду, що орендодавець отримала листа-повідомлення від орендаря про укладення договору оренди на новий строк.

Звертає увагу на те, що судом ухвалено рішення у відповідності до статті 126?1 ЗК України, однак не зазначено, з якої дати договір вважається поновленим.

Також, незважаючи на положення договору про індексацію, зміни індексу споживчих цін за 8 років, орендна плата згідно рішення суду станом на 08 травня 2024 року може залишитись у розмірі 4382.00 грн в рік. Однак така сума орендної плати є надзвичайно малою в порівнянні з тією, яка сплачується іншими сільськогосподарськими товаровиробниками орендарями в даному регіоні та зокрема в селі Криве. Ринкова ціна орендної плати за аналогічну площу в даному регіоні та зокрема в селі Криве становить від 20000 гри до 26000 грн в період, коли позивач стверджує, що надсилав пропозицію про укладення договору на новий строк. Крім того, за 2023 рік ОСОБА_4 не отримала орендну плату.

Зазначає, що суд ухвалив рішення поза межами позовних вимог, оскільки договір оренди між сторонами не має відношення до сфери публічно-правових відносин.

Суд не врахував реальні обставини справи, прийняв рішення на підставі статті 126-1 ЗК України, однак не врахував, що на момент укладення договору оренди була чинна ст.33 Закону України «Про оренду землі», а тому орендар повинен був надіслати орендодавцю проєкт додаткової угоди. Таким чином, оскаржуване рішення суду прийняте на підставі законодавства, яке не регулює дані правовідносини, порушує права відповідача та ставить відповідача у невигідне становище на тривалий період.

У зв`язку з наведеним просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

02 липня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ФГ «Золотий жайвір», в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що орендар направляв 30 червня 2023 року (більш ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі) на адресу ОСОБА_4 лист-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк, в якому повідомив про намір скористатися правом на укладення договору оренди землі на новий строк та додав проект договору оренди землі, що підтверджується описом вкладення та накладною на відправлення, копії яких долучені до позовної заяви.

Відтак, позивачем було вчинено усі дії, які він був зобов`язаний вчинити для реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі (укладення договору на новий строк) відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка підлягає застосуванню).

Твердження апелянтки про те, що вона не отримувала листа-повідомлення від орендаря про укладення договору оренди землі на новий строк, суд правильно оцінив критично, оскільки належних доказів на спростування доводів позивача суду не надано.

Також надані апелянткою як докази копії листа-повідомлення про небажання продовжувати орендні відносини від 21 березня 2024 року та витягу з ДРРП №372808201 від 04 квітня 2024 року про внесення запису про припинення права оренди ФГ «Золотий жайвір» щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0094, не спростовують обов`язку орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору направити позивачу лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, що прямо передбачено пунктом 8 договору оренди землі №7/013 від 05 серпня 2016 року.

Звертає увагу, що жодних відомостей, які б свідчили про недобросовісну поведінку орендаря, матеріали справи не містять.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянтки - адвокат Хацкевич Руслан Михайлович апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник позивача - адвокат Покотило Юрій Володимирович, проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

05 серпня 2016 року ОСОБА_4 (орендодавець) та ФГ «Золотий жайвір» (орендар) уклали договір оренди землі №7/013, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Кривенської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 3.1809 га, кадастровий номер :01:001:0094 (а.с.8).

Договір оренди зареєстрований 11 серпня 2016 року, що вбачається з Інформаційної довідки №66041869 від 17 серпня 2016 року (а.с.9).

Відповідно до пунктів 7 та 8 зазначеного договору, його укладено на 7 років. По закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

30 червня 2023 року орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_4 направив лист-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк, в якому повідомив про намір скористатися правом на укладення договору оренди землі на новий строк та додав проєкт договору оренди землі, що підтверджується описом вкладення та накладною на відправлення (а.с.12).

Позивач вказує, що він як орендар належно виконав обов`язки за договором та вимоги Закону України «Про оренду землі», а орендодавець ухилився від підписання примірника договору оренди, проєкт якого йому було направлено орендарем.

Згідно закордонного паспорта ОСОБА_4 вбачається, що вона була відсутня на території України в період з 22 червня 2023 року до 22 серпня 2023 року та з 16 вересня 2023 до 10 жовтня 2023 року.

21 березня 2024 року орендодавець ОСОБА_4 на адресу орендаря ФГ «Золотий жайвір» направила лист-повідомлення, в якому повідомила, що не бажає поновлювати дію договору оренди землі (а.с.45).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу 372808201, станом на 04 квітня 2024 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:001:0094 є ОСОБА_4 , інше речове право (право оренди) на земельну ділянку будь-яких осіб відсутнє (а.с.46).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 126-1 ЗК України договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Відносини поновлення договору оренди землі на час виникнення спірних правовідносин у цій справі врегульовані статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка мала назву «Поновлення договору оренди землі», на що Велика Палата Верховного Суду звертала увагу у постанові від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19) (пункти 59-61).

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, зокрема, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель комунальної власності).

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору ((пункт 42 постанови від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21), постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20)).

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Звертаючись до суду із даним позовом ФГ «Золотий жайвір» посилалося на те, що ним, як орендарем, вчинено усі дії, які він був зобов`язаний вчинити для реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі (укладення договору на новий строк).

З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2016 року ОСОБА_4 (орендодавець) та ФГ «Золотий жайвір» (орендар), уклали договір оренди землі №7/013. Вказаний договір зареєстрований 11 серпня 2016 року.

Отже укладений договір оренди набрав чинність 11 серпня 2016 року і закінчується 11 серпня 2023 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що орендодавець лише 21 березня 2024 року, тобто через п`ять місяців після закінчення строку договору (11 серпня 2023 року) направила орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Разом з тим, станом на теперішній час ФГ «Золотий жайвір» продовжує користуватися земельною ділянкою, яка перебуває в оренді.

Таким чином, ОСОБА_4 не виконала п. 8 договору оренди землі №7/013 від 05 серпня 2016 року.

Натомість орендар 30 червня 2023 року направив на адресу орендодавця лист-повідомлення про укладення договору оренди на новий строк, в якому повідомив про намір скористатися правом на укладення договору оренди землі на новий строк та додав проєкт договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що проєкт договору оренди, викладений в резолютивній частині позову, містить умови, які мають відмінність від умов договору оренди землі №7/013 від 05 серпня 2016 року, що суперечить п. 8 Договору, ст.126-1 ЗК України та ст.33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а тому існують правові підстави для часткового задоволення позову.

З огляду на викладене та відповідно до п. 8 договору оренди землі №7/013 від 05 серпня 2016 року такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Доводи апелянта про те, що ФГ «Золотий жайвір» не продовжує користуватися земельною ділянкою колегія суддів відхиляє, оскільки вказана обставина відповідачкою не спростована, а також не надано доказів того, що ОСОБА_4 самостійно обробляє свою земельну ділянку площею 3.1809 га, кадастровий номер :01:001:0094.

Твердження апелянта про те, що станом на 04 квітня 2024 року власником земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:001:0094 є ОСОБА_4 , інше речове право (право оренди) на земельну ділянку будь-яких осіб відсутнє, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказана обставина не має правового значення для вирішення даної справи.

Посилання апелянта про те, що орендодавець перебувала за межами України в період з 22 червня 2023 року до 22 серпня 2023 року та з 16 вересня 2023 року до 10 жовтня 2023 року, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки орендар не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, з метою використання переважного права, направив орендареві відповідне повідомлення.

Більше того, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_4 з 22 серпня 2023 року до 16 вересня 2023 року перебувала в Україні та, маючи заперечення щодо поновлення договору оренди землі, мала можливість повідомити про це орендаря в строк до 11 вересня 2023 року, але цього не зробила.

Твердження апелянта про те, що сума орендної плати є надзвичайно малою в порівнянні з тією, яка сплачується іншими сільськогосподарськими товаровиробниками орендарями в даному регіоні, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутні докази на підтвердження вказаної обставини.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ХАЦКЕВИЧ Руслан Михайлович - залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 23 вересня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хоми

Н.М. Храпак