БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/169/24
Справа № 356/947/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, боржник ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. Заява обґрунтована тим, що 12.08.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу подружжя має спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між подружжям не склалось. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин, змушена звернутись до суду з даною заявою.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а до заяви мають бути додані інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до роз`яснень в п.п. 1, 9-10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені. Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

За загальним правилом, встановленим ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Отже, за змістом вказаних вище положень, аліменти присуджуються судовим рішенням з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини, що має бути безспірно доведено заявником при зверненні до суду із заявою в порядку наказного провадження. Разом з тим, жодних належних та достатніх доказів на підтвердження того факту, що дитина постійно проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, а також що з батьком дитини не досягнуто домовленості про порядок та способи утримання дитини відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, заявником до заяви не додано.

Навпаки, зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що мати та батько дитини зареєстровані та проживають за однією адресою, вказаною заявником у заяві: АДРЕСА_1 , що підтверджується також відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру №№ 998584, 998989 від 30.12.2024.

Будь-якої іншої адреси місця проживання боржника у заяві не зазначено.

Окрім цього, зі змісту поданої заяви вбачаються суперечності, а саме по тексту заяви заявник зазначає про наявність у неї дітей та обґрунтовує необхідність стягнення аліментів з боржника у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), разом з тим, у прохальній частині заяви сформульовані відмінні вимоги, а саме щодо стягнення аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява про видачу судового наказу, подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до неї письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом наявності в заявника відповідного права грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, боржник ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко