Рішення

Іменем України

06 травня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/16/24

провадження № 2/578/92/24

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А. І. розглянув у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів

та установив:

Зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Небилиця Артем Вікторович /далі по тексту також позивач/ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 /далі по тексту також відповідач/ про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що сторони 03.11.2012 уклали шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року у справі № 578/1098/16-ц зазначений шлюб було розірвано, та стягнуті аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ,2013 року народження, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 листопада 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнення відбувається до теперішнього часу.

Вказував, що на теперішній час змінився його матеріальний стан. Він отримав поранення внаслідок проходження військової служби і його стан здоров`я не дозволяє знайти більш оплачувану роботу, а тому розмір аліментів, який сплачується за рішенням суду на користь відповідача, є таким, що має суттєвий вплив на матеріальне забезпечення позивача та його родини.

07.03.2023 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Вони мають спільну дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружжя та син проживають разом у м. Києві.

Посилаючись на те, що його матеріальний та сімейний стани змінились, зазначає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/8 частину з усіх видів заробітку, але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рух справи у суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2024 визначено головуючого суддю Косар Алевтину Іваніву (ас 26).

Ухвалою суду від 17.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами на 12.03.2024 (ас 28-29).

Ухвалою суду від 12 березня 2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (ас 37-38).

18.03.2024 від представника поивача надійшла заява про усунення недоліків з долученням додаткових доказів ( ас 41-45).

09.04.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тривалою повітряною тривогою на території Сумської області.

З 15 по 26 квітня 2024 року суддя перебувала у відпустці.

Розгляд справи призначено на 02.05.2024.

Аргументи сторін

Клопотання про проведення розгляду справи з викликом сторін в судове засідання не надійшло.

Відповідач про судове засідання повідомлялася на офіційному веб - порталі судової влади України.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу додатково копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

Відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони є батьками ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас 15).

Рішенням /заочне/ Краснопільського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (ас 43-45).

Відповідно до постанови ВДВС у ВП №58450241 від 25.02.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 578/1098/16 від 06.03.2017 про стягнення аліментів у розмірі з ОСОБА_1 у якому боржником значиться позивач ОСОБА_1 , стягувачем - відповідач ОСОБА_7 (ас 42).

Позивач ОСОБА_1 також є батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; мати дитини ОСОБА_8 (ас 14).

Позивач ОСОБА_1 07.03.2023 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (ас 13).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані по АДРЕСА_1 . Їх фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Застосовані норми права, та мотиви суду

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України /далі по тексту також СК/, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, чч. сьомої, восьмої статті 7 СК, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до чч. першої, другої статті 141 СК, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 192 СК передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак зміна сімейного стану позивача, та народження другої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у справі за рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року у справі № 578/1098/16-ц сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Як зазначено вище, у відповідності з вимогами статті 192 СК, розмір аліментів може бути змінений у разі зміни сімейного стану платника аліментів.

Дійсно, у позивача у справі змінився сімейний стан, він одружився вдруге (шлюб наразі не розірваний) та в нього народилася ще одна дитина.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтвердили факт, що зміна сімейного становища позивача призвела до погіршення його матеріального стану та неможливості сплати ним аліментів на доньку від першого шлюбу у визначеному судом розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Жодних доказів про те, що сплата аліментів на доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно призводить до погіршення становища його іншої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що в даному випадку, саме позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі, так, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилається і на погіршення його матеріального стану.

Однак, суд критично ставиться до тверджень позивача про погіршення його матеріального стану, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перешкоджає сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі № 712/6313/21.

Суд доходить висновку, що доказами наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача не доведено.

В свою чергу, посилання позивача на зміну сімейного стану, на те, що друга дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилася після ухвалення рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року, без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, також не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у Постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Окрім факту народження іншої дитини, зміни сімейного стану платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

Діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені в правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

Позивачем зазначено, що поранення та утримання двох дітей вплинуло на його матеріальний стан у гіршу сторону. Стан здоров`я через поранення не дозволяє знайти більш оплачувану роботу, а тому розмір аліментів, який сплачується на користь відповідача є таким, що має суттєвий вплив на матеріальне забезпечення позивача та його родини. На підтвердження зазначеної обставини надано в копіях військовий квиток, Довідку про обставини травми 12.05.2022, Довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України для надання особі статусу учасника бойових дій; Довідку виписку з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_1 , Довідку військово лікарської комісії про додаткові вимоги Обмежено придатний до військової служби; Довідку військово лікарської комісії про потребу у відпустці за станом здоров`я на тридцять днів (ас 16-17, 19-21/.

Водночас, надані докази не підтверджують дійсне матеріальне становище позивача, свідчать саме про стан здоров`я ОСОБА_1 та придатність до військової служби.

Частиною першою статті 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, ОСОБА_1 належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Встановлений рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16 січня 2017 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 та суперечитиме її інтересам.

Суд звертає увагу, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 61-51сво18).

Отже, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, що перешкоджає сплаті аліментів у визначеному судом розмірі.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропор ційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 6 статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при зверненні до суду із позовом про зменшення розміру аліментів у поданій ним заяві зазначає про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Позивач на підтвердження наявності у нього певного статусу надав до суду копію військового квитка про перебування на військовій службі.

Водночас згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Зміст заявлених позивачем вимог (зменшення розміру аліментів) свідчить, що вони не пов`язані з виконанням позивачем військових обов`язків та не стосуються його службових обов`язків.

Оскільки справа не пов`язана з порушенням прав позивача як військовослужбовця, він не звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19 (провадження № 11-905заі19).

Згідно чч. 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у Постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у Постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем за подачу позову судовий збір безпідставно був не сплачений. За подачу позовної заяви позивачем підлягав сплаті судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Враховуючи те, що за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, відповідно, з позивача на користь держави необхідно стягнути суму судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про сторони та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ;місце проживання: АДРЕСА_3 ; Паспорт документ НОМЕР_2 , орган, що видав: 5928).

Представник позивача: адвокат Небилиця Артем Вікторович РНОКПП: НОМЕР_3 ; Свідоцтвопро право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС №10150/10 від 30.08.2021; Договір про надання правової/правничої допомоги від 06.11.2023.

Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_4 , відоме останнє місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Суддя А. І. Косар