ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/891/23 Номер провадження 22-ц/814/1122/24Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Кириченко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 , адвокат Шарова В. В. звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Білогорівка, Попаснянського району Ворошиловградської області УРСР, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, у неповнолітньому віці, постійно проживав на території України з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим що ОСОБА_1 народився у селищі Білогорівка, Попаснянського району Луганської (Ворошиловградської) області та від народження та до 2001 року постійно проживав з батьками та сестрами в сел.Білогорівка, Попаснянського району Луганської області УРСР.

Починаючи з 1994 по 1999/2000 роки (орієнтовно) навчався у Серебрянській загальноосвітній школі Бахмутського району Донецької області. Атестат про закінчення загальноосвітньої школи не отримував, середньо-спеціальні та вищі навчальні заклади не закінчував, професію не отримав. Службу у лавах збройних сил України ніколи не проходив.

Звернувшись до Козельщинського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з приводу отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 повідомили що його особу не було ідентифіковано, вказані обставини перешкоджають заявнику у доведенні факту громадянства України та отриманні паспорта.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено повністю.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Білогорівка, Попаснянського району Луганської області, станом на 24 серпня 1991 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 , у малолітньому віці, постійно проживав на території України з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В апеляційному порядку рішення оскаржило Управління державної міграційної служби у Полтавській області .

Скаржник посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявником до заяви про встановлення юридичного факту його постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року, не надано достатніх доказів на підтвердження вказаного.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Україні, Луганської області, Попаснянського району, селище Білогорівка, місце державної реєстрації Білогорівська селищна рада Попаснянського району. Батьками останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9-11).

Згідно форми №1 батьки заявника, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Артемівським РВ УМВС України в Луганській області 10.02.2000 (а.с.22); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий 02.03.1999 Артеміським РВ УМВС України в Луганській області (а.с.18-21).

Батько заявника ОСОБА_2 помер28.10.2015 року, актовий запис №651, місце смерті Україна, Донецька область, Краснолиманський район, село Закітне, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 видане 06.11.2015 відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.15).

Мати заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №33, місце смерті Україна, Донецька область, Артемівський район, село Серебрянка, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 видане виконкомом Серебрянської сільської ради Артемівського району Донецької області (а.с.16).

З відповіді Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області вбачається, що в результаті перевірки картотеки заяв про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, заяв про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - не виявлено (а.с.14).

З відповіді Козельщинського сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області вбачається, що заявнику ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорта громадянина України та запропоновано звернутися до суду з заявою: про підтвердження перебування в громадянстві колишнього СРСР заявника та його батьків (одного з батьків, з якими він постійно проживав); підтвердження факту постійного проживання за станом на 24.08.1991 разом з батьками (одним з них), а також на підставі рішення суду про встановлення перелічених фактів заявнику ОСОБА_1 необхідно оформити довідку про реєстрацію особи громадянином України, яка буде підставою для видачі паспорта громадянина України (а.с.23-24).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Згідно п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР» відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.

У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Статтею 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України, проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені норми закону та надані заявником документи, - колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 дійсно підлягає задовленню, так як заявником надано належні та допустимі докази, які свідчать про його постійне проживання на території України з 1991року.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на необхідність звернення ОСОБА_1 із вимогою про встановлення особи , оскільки останнім не надано документів що посвідчують особу . Адже ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення саме з метою отримання документа , що встановлює особу та громадянство.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, документів та свідчень рідних сестер заявника, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення заяви про встановлення факту що має юридичне значення є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов