Справа № 196/1220/24
№ провадження 2/196/382/2024
27 грудня 2024 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
учасників справи:
представника позивача - адвоката Федорець Є.Є. (в режимі відеоконференції),
відповідачки ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції в залі суду смт.Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яка подана представником позивача - адвокатом Федорець Є.Є.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19 серпня 2023 року з відповідачкою було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Дитина має вроджені вади за станом здоров`я та є інвалідом.
Відповідачка залишила дитину з ним та виїхала на постійне проживання до м.Покровськ Донецької області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідачка проживає однією сім`єю з іншим чоловіком.
На сьогодні дитина проживає з ним в Новокадацькому районі м.Дніпра та перебуває та його повному утриманні. Відповідачка жодним чином не приймає участі у вихованні, матеріальному забезпеченні та розвитку дитини.
Одночасно з поданням до суду цієї позовної заяви він звернувся до Красноармійського районного суду Донецької області з позовом про визначення місця проживання дитини з ним.
У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, зростанням цін на продукти харчування та інші товари, він потребує допомоги відповідачки в утриманні сина, оскільки лише одного його доходу недостатньо для забезпечення потреб дитини.
Тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до суду.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року було відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи по суті (а.с. 43).
Представник позивача адвокат Федорець Є.Є. у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав та пояснив, що дитина сторін проживає з позивачем з початку вересня 2024 року. Відповідачка залишила дитину у свого батька та виїхала в невідомому напрямку, а позивач забрав дитину. Позивач є фізичною особою - підприємцем, однак коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідачка не надає допомогу на утримання дитини. Просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, оскільки їй невідомо де проживає дитина і вона не залишала дитину. Також пояснила, що дійсно з початку вересня 2024 року дитина проживає з позивачем. Позивач отримує виплати на дитину як інваліда та внутрішньо-переміщену особу. Вона являється інвалідом ІІ групи. Доказів, що вона з вересня 2024 року надавала забезпечувала сину у неї немає. На утриманні інших осіб немає. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.02.2024 р. (а.с. 24).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16 вересня 2024 р., позивач ОСОБА_2 проживає разом із сином ОСОБА_3 та прабабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_1 зі слів батька не бере участі в житті дитини, батько піклується про дитину (а.с.40).
Відповідачка ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №559215 серія 12ААГ від 25.01.2024 р. (а.с.19-20).
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ті обставини, що спільний з відповідачкою син ОСОБА_3 , який має вроджені вади здоров`я, проживає разом з ним з вересня 2024 року та перебуває на його утриманні, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Судом встановлено, що малолітній син сторін - ОСОБА_3 проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні (а.с. 40), дитина має вроджені вади здоров`я (а.с. 18, 22-23).
Крім того, представник позивача та відповідачка в судовому засіданні визнали ту обставину, що дитина з початку вересня 2024 року проживає разом з позивачем.
Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, зазначила, що дитину не залишала. Дитина зареєстрована в м.Покровськ Донецької області. Однак в судовому засіданні не заперечувала, що син ОСОБА_3 з вересня 2024 року дійсно проживає зі своїм батьком ОСОБА_2 /позивачем по справі/, доказів щодо матеріального забезпечення сина ОСОБА_5 , вона надати не може;позивач отримує виплати на дитину як інваліда та внутрішньо-переміщену особу.
Суд не бере до уваги доводи відповідачки про отримання позивачем соціальних виплат на дитину, оскільки згідно положень Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані дітей до досягнення ними повноліття і таке утримання не залежить від отримання тих чи інших соціальних виплат.
Доводи відповідачки, що дитина зареєстрована в м.Покровськ Донецької області (а.с.25), суд не бере до уваги, оскільки факт реєстрації дитини не являється доказом того, що дитина проживає за вказаною адресою. Згідно наданого відповідачкою копії акту обстеження житлово-побутових умов від 29 листопада 2024 р. за адресою: АДРЕСА_2 , проживає відповідачка ОСОБА_1 та прабабуся ОСОБА_6 (а.с.97).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16 вересня 2024 р., позивач ОСОБА_2 проживає разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40).
Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачка є інвалідом ІІ групи (а.с.19-20).
Отже, суд, беручи до уваги встановлені вище обставини, визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, та враховуючи фізичний стан дитини, який має вади розвитку, стан здоров`я відповідачки, яка являється інвалідом ІІ групи, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги у такому розмірі, суд виходить з вищевказаних обставин та керується засадами справедливості, добросовісності та розумності сімейних відносин, закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України, та вважає такий розмір обґрунтованим.
Початок стягнення аліментів відповідно до ч.1 ст.191 СК України має рахуватися з дня пред`явлення позову, тобто з 10 вересня 2024 року.
Враховуючи, що на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору, тому судові витрати у справі слід віднести на рахунок держави.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355, 430ЦПК України, ст.ст. 150, 180-183, 191СК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_2 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп НОМЕР_3 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 вересня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи та якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 30 грудня 2024 року.
Суддя Л.П. Бабічева