441/2320/23 2/441/117/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Малахової - Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Чорного О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на майно колгоспного двору, -

в с т а н о в и в :

адвокат Струс Н.Я. в інтересах ОСОБА_1 , 19.09.2023 звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання за позивачкою права власності на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , як майно «колгоспного двору» мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка ОСОБА_3 , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала на АДРЕСА_1 , що за життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 17.07.1998 секретарем виконавчого комітету Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області ОСОБА_5 , за реєстровим № 12, яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на означене будинковолодіння, однак у видачі такого - їй відмовлено, оскільки будинок має статус «колгоспного двору», а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація майна колгоспного двору не передбачена, відтак вона, як останній член колгоспного двору змушена звернутись до суду із означеним позовом для захисту своїх прав. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 25.09.2024 провадження у справі відкрито, а 13.02.2024 до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_2

01.03.2024, судом підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивачки - адвокат Струс Н.Я. у заяві від 04.01.2024 вимоги підтримала, уточнила, просила визнати за позивачкою право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , як на майно «колгоспного двору». Просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки ОСОБА_1 .

Представник Городоцької міської ради Львівської області М.Несімко у заяві від 30.11.2023 позов не заперечив, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 48).

Третя особа ОСОБА_2 у заяві від 01.03.2024 позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 74).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні.

В пункті 6 вищеозначеної Постанови зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно Довідки директора Самбірського МБТІ Максимів В.Б. № 1073 від 02.06.2023, житлового будинку (квартири) на правах особистої власності на АДРЕСА_1 не зареєстровано, жодних документів на означений будинок не виготовлялося (а.с. 8).

Із технічного паспорта на будинок, що на АДРЕСА_1 , виготовленого 06.08.2023 ФОП ОСОБА_6 за замовленням ОСОБА_1 , інших матеріалів справи убачається, що будинок загальною площею 47, 9 м.кв, зведений у 1923 році, складається із житлової кімнати, коридору, господарського приміщення, кладови та кухні (а.с. 17-20, 42).

Згідно витягів з погосподарських книг за 1986-1990 роки, довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 345 від 10.10.2023, житловий будинок на АДРЕСА_1 має статус «колгоспного двору», членами «колгоспного двору» до 15 квітня 1991 року були ОСОБА_7 , 1886р.н. (голова), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (голова з 02.11.1987) (а.с. 12, 34, 41 зворот, 42).

Із довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 344 від 10.10.2023, із витягів з погосподарських книг за 1986-1995 роки, копії будинкової книги, інших матеріалів справи видно, що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, які не втратили права на частку у цьому майні значились ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15, 16, 33, 37-40).

ОСОБА_3 , за життя розпорядилась своїм майном на випадок смерті, зокрема склала заповіт, що посвідчений 17.07.1998 секретарем Добрянської сільської ради Городоцького району Львівської області ОСОБА_9 за реєстровим № 23, за яким все своє майно заповіла племінниці ОСОБА_1 (а.с. 6).

Як убачається із Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадищну) № 75980733 і № 75980721 від 26.02.2024 та № 75532905 від 23.01.2024, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , 16.02.1994 - ОСОБА_8 та 02.08.2011 ОСОБА_3 спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 5, 68-73).

17.08.2023 постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Тимофеєвою О.В. позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки житловий будинок на АДРЕСА_1 відповідно до витягів з погосподарських книг має статус «колгоспного двору» (а.с. 7, 7 зворот).

Таким чином, житловий будинок на АДРЕСА_1 не може бути об`єктом спадкових прав, оскільки має статус «колгоспного двору», позивачка є його останнім членом, відтак з огляду на положення вищеозначених норм закону, вона вважається фактичним власником цього житлового будинку.

Водночас, як убачається із витягів з погосподарських книг за 2011-2015 роки та не заперечується позивачкою, 1/2 частина житлового будинку на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відтак за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину означеного домоволодіння (а.с. 10).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже, оскільки будинковолодіння на АДРЕСА_1 має статус «колгоспного двору», позивачка є його останнім членом і не втратила частку в майні цього двору, враховуючи, що 1/2 частина означеного будинку належить ОСОБА_2 , за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину означеного житлового будинку, як на майно «колгоспного двору».

Керуючись ст. 10, 89, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 328, 392 ЦК України, ст. 120, 123 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , як на майно «колгоспного двору».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер