Справа № 347/173/22
Провадження № 2/347/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

з участю представників позивачки адвокатів: Кардопольцев А.С., Зелінська С.В.

представника відповідачки адвоката: Беньковського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона зазнала протиправних дій зі сторони відповідачки, що виразилися в тому, що протягом 2020-2021 року відповідачка, під чужими псевдонімами, поширювала недостовірну інформацію про неї в публічних групах мережі «Фейсбук». Окрім цього, в таких оголошеннях вона додавала її фото, без попереднього погодження нею. Також, в особистих повідомленнях, в мережі «Фейсбук» та « ОСОБА_3 », відповідачка неодноразово грубо висловлювалася в її сторону та погрожувала їй та її дітям. Такі дії завдали шкоди її немайновим інтересам, порушивши честь, гідність та ділову репутацію. Також, вважає, що своїми діями відповідачка заподіяла їй і моральну шкоду.

В липні 2020 року відповідачка створила фейкові сторінки в мережі Facebook під ніками « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ». Із сторінки « ОСОБА_4 » писала в особисті повідомлення до брата її чоловіка з «делікатним питанням про сімейне життя» її чоловіка та натяками, що вона йому зраджує. Дане твердження підкріплюється письмовими доказами. Окрім цього, повідомлення такого ж вмісту надсилалися до інших близьких їй осіб. 15.07.2020 року відповідачка з сторінки « ОСОБА_5 » написала їй повідомлення із нецензурними висловлюваннями в її сторону. Окрім того 13.08.2020 року відповідачка створила загальнодоступну групу на тому ж інтернет-ресурсі - «косів,Коломия,яремче» з метою публікації недостовірних відомостей про неї, а саме те, що вона начебто «заробляю «великі гроші в Чехії» шляхом «задоволення сексуальних потреб голодних чоловіків, які далеко від своїх жінок» і погрозами, що «Далі буде гірше». Крім цього, вона, під чужими псевдонімами, писала, в публічних групах в мережі «Фейсбук», образливі коментарі в її сторону.

Починаючи з липня 2020 року, відповідачка з сторінки під ніком « ОСОБА_5 » поширювала, на інтернет-ресурсі « ОСОБА_6 », в групі « ОСОБА_7 », недостовірні відомості про те, що вона начебто розшукується. Такі ж дії відповідачка продовжувала здійснювати 13-14 серпня 2020 р. Внаслідок реакції людей, які коментували вказані оголошення - їх було видалено з сторінки групи « ОСОБА_7 ».

08.08.2020 року відповідачка здійснила публікацію, зі сторінки під ніком « ОСОБА_8 », оголошення на інтернет-ресурсі «Фейсбук», в публічній групі «КОСІВСЬКА БАРАХОЛКА» у якій вказувала: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з прикріпленням її фото. Оголошення схожого вмісту відповідачка продовжувала викладати в зазначених та інших публічних групах. Окрім цього, ОСОБА_9 , з номеру у «Вайбері», писала нецензурні висловлювання в її сторону та погрози, що якщо вона не віддасть борги і не залишить свої «брудні справи», тоді її фото «будуть висіти на всіх околицях вашого села і Княжолуках і в Роздолі» та «це лише попередження. Фоток дуже багато». Такі розсилки відповідачка здійснювала неодноразово їй та її знайомим.

При зверненні до відповідачки з вимогою припинити поширювати недостовірну інформацію та писати до близьких їй осіб висловлювання, які не відповідають дійсності та є принизливими для неї, остання нецензурно висловилася в її сторону, та більше на повідомлення не реагувала, продовжуючи поширювати недостовірну інформацію про неї серед її знайомих.

Такі неправомірні дії порушують її особисті немайнові права, ганьблять честь, гідність, а також завдають шкоди діловій репутації в очах невизначеного кола осіб, які могли її побачити. Просить позов задволити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав викладених в позовній заяві , яку просила задоволити в повному обсязі.

Відповідачка, ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явилась, подала суду письмовий відзив на позовну заяву а.с.69-71 т.1 в обґрунтуваннях якого посилається , що особисто вона не знайома із ОСОБА_1 та ніколи з нею не зустрічалася, відповідно конфліктів із нею не мала. Окрім того, ніколи не була зареєстрована в жодній із соціальних мереж в тому числі і Facebook . Просить в позові відмовити.

Представник відповідачки, адвокат Беньковський В.А. вважає вимоги позовної заяви ОСОБА_1 безпідставними та не доведеними в судовому засіданні. Як вбачається із доказів поданих Позивачкою, образлива/неправдива інформація стосовно неї поширювалася із сторінок під іменами « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » у мережі «Facebook», однак хто саме є власником вказаних сторінок ОСОБА_1 не довела. Стосовно особистих повідомлень у мережі «Viber» та «Facebook» , то із тестів такого листування вимоги та погрози в адрес ОСОБА_1 не мають чіткого пояснення та складно зрозуміти чого саме від неї вимагають. Звертає увагу, що відповідачка із позивачкою взагалі не знайома та не знає про що йде мова у вказаному листуванні. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки та її представників , адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника відповідачки адвоката Беньковського В.А. свідка ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, письмові докази надані сторонами в справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав:

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

В силу стст. 21, 28 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За змістом ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У відповідності до частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. А згідно абзацу першого частини другої цієї статті фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

При цьому, частиною першою статті 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно абзацу першого частини четвертої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Частиною сьомою статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Судом установлено, що протягом 2020-2021 року відповідачка, під чужими псевдонімами, поширювала недостовірну інформацію про ОСОБА_1 в публічних групах мережі «Фейсбук». Окрім цього, в таких оголошеннях вона додавала її фото, без попереднього погодження. Також, в особистих повідомленнях, в мережі «Фейсбук» та « ОСОБА_3 », відповідачка неодноразово грубо висловлювалася в сторону ОСОБА_1 та погрожувала їй та її дітям. Такі дії завдали шкоди її немайновим інтересам, порушивши честь, гідність та ділову репутацію.

Так, в липні 2020 року відповідачка створила фейкові сторінки в мережі Facebook під ніками « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ». Із сторінки « ОСОБА_4 » писала в особисті повідомлення до брата чоловіка позивачки з «делікатним питанням про сімейне життя» її чоловіка та натяками, що вона йому зраджує. Вказаний факт підтверджено долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Окрім цього, повідомлення такого ж вмісту надсилалися до інших близьких осіб позивачки в справі. 15.07.2020 року відповідачка з сторінки « ОСОБА_5 » написала позивачці повідомлення із нецензурними висловлюваннями в її сторону. Окрім того 13.08.2020 року відповідачка створила загальнодоступну групу на тому ж інтернет-ресурсі - «косів, ОСОБА_12 ,яремче» з метою публікації недостовірних відомостей про ОСОБА_13 саме те, що вона начебто «заробляю «великі гроші в Чехії» шляхом «задоволення сексуальних потреб голодних чоловіків, які далеко від своїх жінок» і погрозами, що «Далі буде гірше». Крім цього, вона, під чужими псевдонімами, писала, в публічних групах в мережі «Фейсбук», образливі коментарі в її сторону.

Починаючи з липня 2020 року, відповідачка з сторінки під ніком « ОСОБА_5 » поширювала, на інтернет-ресурсі « ОСОБА_6 », в групі « ОСОБА_7 », недостовірні відомості про те, що ОСОБА_14 начебто розшукується. Такі ж дії відповідачка продовжувала здійснювати 13-14 серпня 2020 р. Внаслідок реакції людей, які коментували вказані оголошення - їх було видалено з сторінки групи « ОСОБА_7 ».

08.08.2020 року відповідачка здійснила публікацію, зі сторінки під ніком « ОСОБА_8 », оголошення на інтернет-ресурсі «Фейсбук», в публічній групі «КОСІВСЬКА БАРАХОЛКА» у якій вказувала: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з прикріпленням її фото. Оголошення схожого вмісту відповідачка продовжувала викладати в зазначених та інших публічних групах. Окрім цього, ОСОБА_2 , з номеру у «Вайбері», писала нецензурні висловлювання в сторону ОСОБА_15 та погрози, що якщо вона не віддасть борги і не залишить свої «брудні справи», тоді її фото «будуть висіти на всіх околицях вашого села і Княжолуках і в Роздолі» та «це лише попередження. Фоток дуже багато». Такі розсилки відповідачка здійснювала неодноразово ОСОБА_16 та її знайомим.

Факт поширення інформації підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами (а.с. 10-37 т.1)

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказувала, що поширена відповідачкою інформаціє є недостовірною, дискредитує її, принижує її честь, гідність та ділову репутацію.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що доводиться чоловіком відповідачки в справі- ОСОБА_2 . Із позивачкою в справі він знайомий, так як перебуваючи за кордоном надавав останній допомогу в пошуку роботи. До нього в січні 2021 року зверталася ОСОБА_14 яка вияснювала, чи йому знайома ОСОБА_2 , яка поширювала відносно неї неправдиву та негативну інформацію в соцільних мережах. Він пояснював, що ОСОБА_17 доводиться йому дружиною із якою він припинив шлюбні відносини із 2020 року. В лютому 2021 року він повернушись додому із-за кордону хотів поговорити із дружиною та вияснював у неї причину розповсюдження відносно ОСОБА_15 негативної та неправдивої інформаці. В свою чергу ОСОБА_17 не заперечувала, той факт, що саме вона поширювала відносно позивачки різні дописи в соціальних мереж та Вайбері, при чому показувала йому переписку із соцільних мереж тав мобільному додатку вайбері. ОСОБА_17 стала вимагати від нього, щоб він повернувся в сім"ю а вона натомість повидалає і перестане розповсюджувати про позивачку різного роду негативні дописи та інформацію. Стрверджує, що протягом останніх декількох років його дружина вдавалась до безпідставних ревнощів, що негативно впливало на їх сімейне життя, однак це не має ніякого відношення до позивачки в справі. Поширення недостовірної та негативної інформації його дружиною відносно ОСОБА_15 стало загальнодоступним для незначеного кола осіб, в тому числі і за кордоном у зв"язку із чим позивачці відмовляли в наданні роботи, як особі яка має сумнівну репутацію.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зі змісту інформації, поширеної відповідачкою в дописі на сторінці у соціальній мережі Facebook, про позивачку, що може сприйматися підписниками та читачами, як достовірна інформація, в яку можна вірити.

Дописи в цілому містять відомості, що загалом може бути витлумачене як те, що містить перевірені відповідачем фактичні дані про те, що до позивача, як особа має негативну репутацію, що не відповідає дійсності.

Поширена відповідачкою інформація виходить за межі прийнятної для публічної особи критики і не є оціночними судженнями останньої, а є констатацією фактів про життя, поведінку та характеристику в цілому особи позивачки, які можуть і мають бути доведені належними доказами.

Недостовірна інформація була поширена відповідачкою шляхом доведення її до відома необмеженого кола осіб, адже публікувалася в публічних групах « ОСОБА_7 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в мережі «Фейсбук». Окрім цього, відповідачка, під час публікування зазначеної інформації про ОСОБА_18 , достовірно знала, що вона не відповідає дійсності і продовжувала надалі систематично по відношенню до неї здійснювати такі дії. Тобто, при здійсненні цих неправомірних дій, вона керувалася бажанням нашкодити позивачці, а саме принизити її честь та гідність та сформувати про неї негативну думку в суспільства.

Відповідачка, поширюючи недостовірну інформацію про позивачку в справі , мала на меті видати її за таку, що відповідає дійсності. Адже, словесне формулювання дописів, які розміщувала відповідачка в публічних групах в мережі «Фейсбук» вказує на те, що така інформація не була її оціночним судженням або своїх поглядів, а фактичним твердженням, яке не відповідає дійсності.

ОСОБА_17 до кожного оголошення, яке публікувала у вище зазначених публічних групах в мережі «Facebook,» додавала фото позивачки в справі ОСОБА_1 , дозволу на використання чи розміщення яких остання не надавала.

Доказів правдивості поширеної інформації або належності її до категорії оціночних суджень відповідач не надала, а матеріали справи таких не містять, в судові засідання відповідачка не бажала з"явитись та надавати особисті пояснення чи спростування доводів позивачки.

Таким чином, суд погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки, її зміст негативно характеризує особу позивачки, ставить під сумнів дотримання нею загальноприйнятих норм та правил поведінки та моральних якостей.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною і спростовується особою, яка її поширила.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 передбачено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Оспорювана інформація не відповідає дійсності, оскільки не підтверджується наданими суду доказами, є негативною, створює негативне уявлення про позивачку та безпосередньо порушує її особисті немайнові права і завдає шкоди її честі, гідності та діловій репутації.

Виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відносно позивачки було поширено відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, мають виражений негативний характер, а також принижують ділову репутацію останньої, тобто порушують немайнові права позивачки, а тому підлягають визнанню такими, що не відповідають дійсності.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширена відповідачкою інформація відносно позивачки є недостовірною, негативною, порушує особисті немайнові права ОСОБА_15 , тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом її спростування, згідно з визначеним статтею 277 ЦК України порядком.

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд враховує, що обраний позивачем спосіб спростування поширеної відповідачем недостовірної інформації шляхом зобов`язання відповідача розмістити протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили опублікувати публічне вибачення в мережі Facebook, опублікувавши повідомлення наступного змісту: «Вибачаюся перед ОСОБА_1 з м. Долина, за поширені мною відомості про неї, які публікувались під псевдонімами « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_4 » в публічних групах мережі Facebook «КОСІВСЬКА БАРАХОЛКА» та « ОСОБА_7 », повідомляю, що такі відомості не відповідають дійсності та публікувалися з метою приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 », що є найбільш наближеним до способу поширення, та такий, що сприяє відновленню порушеного немайнового права позивача.

Тлумачення частини другої статті 278 ЦК України свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права, законодавець допускає застосування різних способів захисту. У разі поширення інформації в мережі Інтернет, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про видалення статті з мережі Інтернет є належним способом захисту.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Щодо позовної вимоги, в частині стягнення з відповідачки моральної шкоди, у розмірі 100 000 грн., то така підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного:

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 3 ч. 2 ст. 23 зазначеного Кодексу передбачає, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами, внесеними, згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п.3), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Поширюючи недостовірну інформацію про позивачку, висловлюючи погрози їй, відповідачка принизила честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , оскільки внаслідок таких неправомірних дій, остання почала відчувати сильні моральні страждання і нервовий стрес, їй довелося пояснювати і спростовувати брехню, поширену відповідачкою перед своєю сім`єю, знайомими людьми та роботодавцями. Недостовірна інформація висвітлила її як людину, яка не має високих моральних цінностей, що призвело до негативного та упередженого ставлення до неї з боку осіб, яким стала відома зазначена інформація. Внаслідок чого, більшість знайомих та родичів перестали із нею спілкуватися. Також, у неї порушився нормальний режим сну, при чому вона стала постійно перебувати у стані тривоги.

Також, ця інформація знижувала її цінність як працівника перед роботодавцем внаслідок чого їй було відмовлено в прийняття на роботу та протягом певного часу вона не могла працевлаштуватися. Як результат, якість її життя на даний час, значно знизилася: вона не може самостійно забезпечити утримання своїх дітей, сплачувати комунальні платежі та покривати інші нагальні витрати. Адже, законним джерелом її існування є саме заробіток на сезонних роботах за кордоном. Проте внаслідок публічних наклепів, які здійснювала відповідачка, роботодавці відмовляються працевлаштовувати її, обґрунтовуючи це тим, що в неї «не надійна репутація» та в них є сумніви про її порядність.

Розповсюдження щодо позивачки недостовірної інформації, яка принижує її особисті немайнові права, такі як честь, гідність та ділову репутацію, призвело до завдання їй моральної шкоди, позаяк виразилося у характері поширеної інформації, є вкрай негативною інформацією про особу, яка її дискредитує, створює негативне уявлення про позивачку та безпосередньо порушує її особисті немайнові права і завдає шкоди її честі, гідності та діловій репутації.

Тому заявлена сума моральної шкоди у розмірі 100 000грн є завищеною, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., що буде справедливим, відповідатиме завданим моральним стражданням позивачки в справі та буде достатнім для їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивачки з відповідачки слід стягнути оплачений судовий збір в сумі 1908 грн.

Окрім того суд звертає увагу, що відповідачкою поширювались недостовірні та негативні відомості про позивачку в період 2020-2021 років та мали продовжувальний характер а відтак позивачці ОСОБА_1 слід поновити строк звернення до суду, як такий що пропущений з поважних причин.

На підставі наведеного, ст.ст. 11, 15, 16, 19, 277, 297, 299, 302 ЦК України та керуючись ст. ст. 4, 14, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Поновити строк звернення до суду.

Визнати недостовірною і такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 в публічних групах соціальної мережі Facebook.

Зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки с.Баня Березів Косівського району Івано-Франківської області подати спростування викладеної нею інформації щодо ОСОБА_1 , у такий же спосіб у який вона була поширена, протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, публічно вибачившись в мережі Facebook, опублікувавши повідомлення наступного змісту: «Вибачаюся перед ОСОБА_1 з м. Долина, за поширені мною відомості про неї, які публікувались під псевдонімами « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_4 » в публічних групах мережі Facebook «КОСІВСЬКА БАРАХОЛКА» та « ОСОБА_7 », повідомляю, що такі відомості не відповідають дійсності та публікувалися з метою приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 .»

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки с.Баня Березів Косівського району Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 жительки АДРЕСА_1 понесених судових витрат на оплату судового збору в сумі 1908, грн. а також 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: М.І. Крилюк