Справа № 183/1157/24
№ 2/183/1776/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Аніськової А.В.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 198 917,13 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 28.12.2020 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4/2507155, за умовами якого банк надав відповідачу у тимчасове оплатне користування грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень, які позичальник зобов`язався повернути в строк до 27.12.2026 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,00% річних та щомісячну комісійну винагороду 2,50% від суми кредиту.

Однак, відповідачем всупереч умов договору, відповідач допустив виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 02.01.2024 року склала 198 917,13 гривень, з яких:

- 116 054,76 грн. строкова заборгованість;

- 4 906,22 грн. прострочена заборгованість;

- 69 060,17 грн. прострочена комісія;

- 5 000,00 грн. комісія;

- 201,60 грн. відсотки;

- 3 694,38 грн. прострочені відсотки.

Зазначену суму заборгованості АТ «Креді Агріколь Банк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.

Ухвалою суду від 08 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 42)

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, якою просив зупинити провадження у справі на час його перебування у лавах Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с. 52).

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

28 грудня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4/2507155, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000,00 гривень строком на 72 місяці, а позичальник зобов`язався сплачувати платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно (а.с. 10-11).

Крім того, договором та додатком № 1 - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, були визначені й наступні умови кредитування:

- відсоткова ставка 12,00% річних;

- комісійна винагорода за обслуговування кредиту 2,50 % річних;

- орієнтована загальна вартість кредиту 641 602,69 гривень (а.с. 13-15).

АТ «Креді Агріколь Банк» зі своєї сторони повною мірою та належним чином виконав умови кредитного договору, що підтверджено платіжною інструкцією № 34603565-1 від 28 грудня 2020 року, за якою позивачем здійснено переказ грошових коштів у сумі 200 000,00 гривень на банківський рахунок ОСОБА_1 (а.с. 16) та випискою про рух коштів на банківському рахунку за період часу з 28.12.2020 року по 02.01.2024 роки, про здійснені відповідачем платежі направлені на погашення кредиту (а.с. 27-28).

Неналежне виконання позичальником покладених на нього умовами договору зобов`язань призвело до виникнення в останнього заборгованості перед банком, яка станом на 02.01.2024 року склала 198 917,13 гривень, з яких:

- 116 054,76 грн. строкова заборгованість;

- 4 906,22 грн. прострочена заборгованість;

- 69 060,17 грн. прострочена комісія;

- 5 000,00 грн. комісія;

- 201,60 грн. відсотки;

- 3 694,38 грн. прострочені відсотки (а.с. 26).

Листом від 12.12.2022 року АТ «Креді Агріколь Банк» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № 4/2507155 від 28 грудня 2020 року, проте дана вимога була залишена позичальником без реагування (а.с. 24).

До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права.

За змістом частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з приписами частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Враховуючи те, що позичальник ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредитної заборгованості не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в частині сплати тіла кредиту та відсотків за користування у розмірі 120 960,98 грн. (116 054,76 грн. строкова заборгованість + 4 906,22 грн. прострочена заборгованість) та 3 895,98 грн. (201,60 грн. відсотки +3 694,38 грн. прострочені відсотки) відповідно, яка по даний час залишається непогашеною, надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотків.

Стосовно ж вирішення питання щодо стягнення з позичальника заборгованості за комісією суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1.3.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,5 % від суми кредиту. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності плати сплати платежів тощо.

Конкретний розмір процентної ставки за кожну із послуг, зазначених у цьому пункті, договір не містить.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь комісії, позивачем не доведено правомірності нарахування вищевказаної суми комісії, оскільки комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статі 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому суд ураховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, яка відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20.

Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування комісії, суд дійшов висновку, що у стягнені з відповідача комісії в сумі 74 060,17 гривень (69 060,17 грн. прострочена комісія + 5 000,00 грн. комісія) слід відмовити.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на обставини справи, (зокрема, розмір кредиту та процентів), розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими.

Суд давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/2507155 від 28 грудня 2020 року, що виникла станом 02.01.2024 року, у розмірі 124 856,96 гривень (сто двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень 96 копійок), з яких: 116 054,76 гривень строкова заборгованість; 4 906,22 гривень прострочена заборгованість; 201,60 гривень відсотки; 3 694,38 гривень прострочені відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень (три тисячі двадцяти вісім гривень 00 копійок).

В іншій частині позову Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», , місцезнаходження: вул. Євгена Чикаленка, буд. 42/4, м. Київ, 01024;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Сорока О.В.