16 вересня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Муратової С.О.,
за участю секретаря - Драгана О.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -
До Київського районного суду м. Харкова 13.12.2023 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати його батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Харківському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни у актовий запис №274 ввід 05.02.2015, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19.11.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі відомості про батька вказати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у графі відомості про дитину вказати прізвище « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 », ім`я та по батькові залишити без змін та видати відповідне свідоцтво про народження дитини.
В обґрунтування позову позивач зазначив, зокрема, що позивач з січня 2013 року проживав разом з ОСОБА_2 . Вони вели спільне господарство як родина, без укладення шлюбу. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від позивача народила дитину, ОСОБА_3 . Цивільна дружина самостійно приймала рішення про реєстрацію дитини в органі РАЦС та оформлення свідоцтва про народження і не повідомила про необхідність надати заяву від його імені про визнання його батьком дитини. У подальшому вона це пояснювала бажанням отримувати соціальну допомогу на дитину. Оскільки вони з ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі то відомості про батька дитини в свідоцтві про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня ОСОБА_3 мешкає разом з ним, його матір`ю та батьком за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 практично з самого народження дитини залишила її на нього. Не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, місце її перебування не відомо. Відповідно до наказу від 17.10.2019 Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради «Про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 » у дитини є юридичні підстави для проживання з ним. На даний час Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради готує позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 , оскільки вона самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Він повністю утримує доньку, займається її вихованням, розвитком та доглядом. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає та називає його своїм батьком, у нього є численні фотокартки, де вони зображенні разом, багато друзів та родичів, що можуть підтвердити те, що він є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він матеріально забезпечений, веде здоровий спосіб життя, відчуває відповідальність за долю своєї дитини і бажає стати дитині не тільки біологічним але й юридичним батьком. У зв`язку з тим, що з 2016 року місцезнаходження ОСОБА_2 йому не відомо, він не може звернутись до відділу ДРАЦС, оскільки сімейним законодавством України при встановленні походження дитини від батька, визначена необхідність звернення обох батьків.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 15).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 18).
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
В судове засідання представник відповідача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з?явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшла заява представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Оганової В.В., в якій вона просить розглянути дану цивільну справу за відсутністю представника Департаменту служб у справах дітей у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Позов визнає, проти задоволення не заперечує. Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Київському району з 2019 року, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах у зв?язку з невиконанням матір?ю дитини своїх батьківських обов?язків, а саме покинула дитину в 2016 році на ОСОБА_1 , який до теперішнього часу займається вихованням та утриманням дитини (а.с. 65).
В судове засідання ОСОБА_2 не з?явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дає підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач, та що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.)
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.11.2021, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 05.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №274. Батьки: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_2 (а.с. 6).
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №274. Батьки: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_2 . Відомості про батька зазначені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.
Згідно повідомлення директора КНП «Міська дитяча поліклініка №23» ХМР від 07.12.2023, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває під наглядом фахівців поліклініки. За інформацією лікаря-педіатра, дівчинка мешкає разом з батьком - ОСОБА_1 . Вихованням доньки та забезпеченням її належного догляду, в тому числі і під час хвороби, займається батько. Рекомендації лікарів виконує в повному обсязі. Дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Останнє звернення в поліклініку - 17.11.2023 (а.с. 12, 80).
Згідно повідомлення директора КЗ «Харківський ліцей №62 Харківської міської ради» від 05.12.2023 №443, адміністрація Харківського ліцею №62 Харківської міської ради повідомляє про ситуацію, яка склалася в родині учениці 2-А класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . На даний момент дівчинка проживає спільно з ОСОБА_1 . ОСОБА_1 запевняє, що він є біологічним батьком дівчинки, але у шлюбі з матір?ю не перебуває. Зі слів ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 сім років тому назад покинула дитину, залишивши її на біологічного батька і до сьогоднішнього дня відомостей про її місцеперебування немає. З дитиною ніяких контактів за цей час вона не мала. Єдиним, хто піклується про виховання та матеріальне забезпечення дівчинки, є ОСОБА_1 . Саме він у 2022 році виявив ініціативу щодо вступу доньки до школи, займався оформленням документів, проходженням медичного огляду, підготовкою дитини до навчальних занять. Адміністрація школи, класний керівник, соціальний педагог постійно спілкується з ОСОБА_1 щодо навчання дитини, відвідування уроків, її потреб. ОСОБА_10 дуже відповідально ставиться до виконання батьківських обов?язків, незважаючи на те, що офіційного підтвердження не має, займається з дівчинкою, допомагає виконувати домашні завдання, консультується щодо уроків з вчителем, забезпечує дитину всім необхідним для навчання та відпочинку. Адміністрація школи звернулася до Служби в справах дітей проханням посприяти батькові встановити в законному порядку своє батьківство та мати відносно дівчинки законні права та обов?язки (а.с. 13, 81).
Згідно копії акту обстеження умов проживання від 06.12.2023, ОСОБА_11 - головним спеціалістом-юрисконсльтом Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей та ОСОБА_12 - головним спеціалістом Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей, на підставі заяви ОСОБА_1 , з метою вивчення умов для проживання малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_2 . Житло розміщено на 4 поверсі 9 поверхового будинку, складається з трьох кімнат, загальною площею 68 кв.м, житлова - 45 кв.м., квартира приватизована, власниця - ОСОБА_7 . Умови проживання: задовільні. Квартира розташована у будинку з усіма зручностями: централізоване опалення, газо-, водо-, електро-постачання, водовідведення. В квартирі чисто, прибрано. Є необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитину створено такі умови: задовільні. Для дитини виділена окрема кімната площею 9 кв.м. В кімнаті є ліжко, письмовий стіл, книжна шафа, комп?ютер, іграшки. В наявності сезонний одяг та взуття для відповідного віку. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , власниця, бабуся; ОСОБА_14 , дідусь, не зареєстрований за даною адресою; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічний батько; ОСОБА_3 , малолітня не зареєстрована. Стосунки, традиції сім?ї доброзичливі, спокійні (а.с. 14).
В судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що ОСОБА_1 є її сином, ОСОБА_3 знаходиться під опікою її сина ОСОБА_1 з народження. Вихованням, освітою та піклуванням про здоровіє ОСОБА_3 займається самостійно ОСОБА_1 . Мати дитини ОСОБА_2 не піклується дитиною та не виходить на контакт з 2016 року. В свідоцтво про народження дані про батька записані зі слів ОСОБА_2 .
У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно з абзацом 9 пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Відповідно до пункту 2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 Сімейного кодексу України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2021 в справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21) зазначено, що «при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно ДНК-тесту, який є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 .
Враховуючи зазначений ДНК-тест, який не спростований стороною відповідача в належний процесуальний спосіб, а також досліджені в сукупності докази, представлені сторонами в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач є біологічним батьком дитини, судом також прийнято до уваги, що батька дитини у актовому записі було зазначено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері, яка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни у актовий запис №274 від 05.02.2015, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19.11.2021, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі відомості про батька вказати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у графі відомості про дитину вказати прізвище « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 », ім`я та по батькові залишити без змін та видати відповідне свідоцтво про народження дитини.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (1998 року народження, адреса: АДРЕСА_3 ).
Суддя С.О. Муратова