Справа № 232/1490/12
Провадження № 6/127/136/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П..,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

заявника ОСОБА_1 , його представника адвоката Дмитришиної Т. І., представника ОСОБА_2 адвоката Вишневської О.С., заступника начальника Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Штельмаха Д. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Заява мотивована тим, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_3 тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань з примусового виконання виконавчих документів: виконавчого листа № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованості за кредитним договором № 121 від 10 липня 2007 року у розмірі 28 891,91 грн та судових витрат: 288,92 грн судового збору та 120 грн витрат на ІТЗ; судового наказу № 2-н-642/09 від 17 липня 2009 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки Партнер боргу за кредитним договором № 0000515 від 07 травня 2008 року в розмірі 7012,46 грн та судових витрат: 350,06 грн судового збору та 15 грн витрат на ІТЗ; виконавчого листа № 2-745/10 від 30 квітня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 37393,86 грн, судових витрат, що складаються з: 347,28 грн судового збору, 81,96 грн витрат на ІТЗ та 204,90 грн витрат на правову допомогу; виконавчого листа № 2-3316-2011 від 21 лютого 2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 грудня 2007 року у розмірі 28 602,38 грн та судових витрат, що складаються з: 286,02 грн судового збору, 120 грн витрат на ІТЗ.

Заявник зазначає, що 30 вересня 2013 року державним виконавцем повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованості за кредитним договором № 121 від 10 липня 2007 року у розмірі 28 891,91 грн. При цьому ПАТ «ВіЕйБі Банк» знаходиться у стані припинення з 31 березня 2015 року.

07 грудня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-642/09, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці від 17 липня 2009 року про стягнення боргу в розмірі 5962,52 грн у зв`язку з виконанням виконавчого документа в повному обсязі, а з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 25 січня 2023 року слідує, що станом на 25 січня 2023 року він не має заборгованості перед банком. Також заявник наголошує на відсутність доказів свідомого ухилення ним від виконання виконавчого листа № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року, а сам факт наявності заборгованості є недостатнім для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. За таких обставин просив скасувати тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, яке було застосоване ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2012 року в справі №232/1490/12.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник заяву підтримали та просили задовольнити. При цьому звернули увагу, що ОСОБА_3 по виконавчому листу № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року здійснив оплату залишку заборгованості в сумі, яка вказана виконавцем (30 124,90 грн), а також сплатив виконавчий збір.

Представник ОСОБА_2 адвокат Вишневська О.С. не заперечувала щодо задоволення заяви з огляду на позицію її довірителя щодо отриманої суми заборгованості.

Заступник начальника Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Штельмах Д.В. звертав увагу, що зведене виконавче провадження в межах якого встановлювала заборона було завершене, виконавчий лист № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року був повторно пред`явлений до виконання та боржником ОСОБА_3 , з огляду на надані докази, здійснено погашення заборгованості на користь ОСОБА_2 .

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом установлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції знаходилося зведене провадження №34424683 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчого листа № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованості за кредитним договором № 121 від 10 липня 2007 року у розмірі 28 891,91 грн та судових витрати, з яких: 288,92 грн - судовий збір, 120 грн - витрати на ІТЗ; судового наказу № 2-н-642/09 від 17 липня 2009 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки Партнер боргу за кредитним договором № 0000515 від 07 травня 2008 року в розмірі 7012,46 грн та судових витрат, з яких: 350,06 грн - судовий збір та 15 грн - витрати на ІТЗ; виконавчого листа № 2-745/10 від 30 квітня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 37393,86 грн, що еквівалентно 4733,40 доларів США та судових витрат, з яких: 347,28 грн - судовий збір, 81,96 грн - витрати на ІТЗ та 204,90 грн - витрати на правову допомогу; виконавчого листа № 2-3316-2011 від 21 лютого 2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 грудня 2007 року у розмірі 28 602,38 грн та судових витрат, з яких: 286,02 грн - судовий збір, 120 грн - витрати на ІТЗ.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2012 року тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Вказана ухвала залишена без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року.

28 жовтня 2014 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції повернуто стягувачу виконавчий лист № 2-3455-2011, виданий 28 грудня 2011 року Ленінським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованості за кредитним договором № 121 від 10 липня 2007 року у розмірі 28 891,91 грн та судових витрати, з яких: 288,92 грн - судовий збір, 120 грн - витрати на ІТЗ (а.с.202).

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» знаходиться в стадії ліквідації.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі за позовом ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором (а.с.205-206).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 25 січня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 станом на 25 січня 2023 року не має заборгованості перед банком (а.с.227).

07 грудня 2023 року постановою державного виконавця Першого ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-642/09, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 17 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки Партнер боргу в розмірі 5962,52 грн, виконавчий документ виконаний в повному обсязі (а.с.228).

За даними АСВП, доступ до інформації якої є публічним, виконавчий лист № 2-745/10 від 30 квітня 2010 року, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики постановою державного виконавця від 30 вересня 2013 року був повернутий стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

12 червня 2017 року постановою державного виконавця Вінницького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження №54088388 з примусового виконання виконавчого листа № 2-745/10 від 30 квітня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 37393,86 грн, що еквівалентно 4733,40 доларів США та витрат зі сплати судового збору в сумі 347,28 грн, 81,96 грн витрат на ІТЗ та 204,90 грн витрат на правову допомогу.

В межах цього провадження з боржника було стягнуто на корить стягувача 7930,15 грн та 793,02 грн виконавчого збору, залишок заборгованості на користь ОСОБА_2 становить 30 124,85 грн та 3012,48 грн залишок виконавчого збору ( довідка Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області від 13 травня 2024 року №33595/22.1-29/03).

16 травня 2024 року ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_2 30124,90 грн та на корить Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області - виконавчий збір в сумі 3012, 50 грн (квитанції до платіжної інструкції №603 від 16 травня 2024 року та №9 від 16 травня 2024 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи є тимчасовим засобом, який встановлюється на певний строк, а саме до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт. Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, при чому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Вирішуючи вказану заяву ОСОБА_1 суд бере до уваги, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-642/09, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 17 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки Партнер боргу в розмірі 5962,52 грн закінчене в зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі.

Що стосується виконавчого листа № 2-3316-2011 від 21 лютого 2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 грудня 2007 року, то суд зважає, що з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 25 січня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 станом на 25 січня 2023 року не має заборгованості перед банком.

Суд також враховує, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк про видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі за позовом ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, а отже станом на момент подання цієї заяви стягувач втратив право пред`явлення виконавчого листа № 2-3455-2011 від 28 грудня 2011 року, а отже й втратив можливість примусового стягнення боргу.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа № 2-745/10 від 30 квітня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики, сплачений залишок, визначений Вінницьким ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області, на користь ОСОБА_2 - 30124,90 грн та на корить Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області - 3012, 50 грн.

Отже, з огляду на встановлені обставини, встановлена судом заборона виїзду за межі України не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких спрямоване зазначене обмеження, а подальше існування обтяження є безпідставним, недоцільним, непропорційним і таким, що порушує права людини.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З огляду на викладене заява підлягає задоволенню, а тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст. 259, 260, 261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2012 року в справі №232/1490/12.

Копію цієї ухвали направити для виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 17.05.2024.

Суддя: