Справа №489/4312/24
Провадження №2/489/1788/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Кащенка С.О., звернулася до суду з позовом, яким просила: припинити право власності ОСОБА_1 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі ринкової вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у сумі 208916,46 грн.; визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 за кожним. Мотивуючи вимоги тим, що позивачка є власницею 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1996. інші співвласники вказаної квартири є відповідачі. Спірний об`єкт за своєю технічною конструкцією є неподільним. Виділити належну позивачці частку у розмірі 1/6 у виді ізольованого житлового приміщення неможливо. На сьогоднішній день, відповідачі повністю займають квартиру, доступу до вказаної квартири у позивачки немає. Вирішити виниклий спір у позасудовому порядку не представляється можливим.

Ухвалою суду від 13.06.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Разом з позовною заявою від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнають.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, позовну заяву за матеріалами отримав, про що свідчить зворотне повідомлення в матеріалах справи, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1996, зареєстрованого в ММБТІ 27.05.1996 за реєстровим № 19434.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2013, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2909, ОСОБА_4 видано вказане свідоцтво на спадщину, яке складається з 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2013, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2708, ОСОБА_4 видано вказане свідоцтво на спадщину, яке складається з 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки з КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 03.06.2024 за вих. № 2-1247, станом на 28.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1996, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в КП ММБТІ 27.05.1996 за реєстровим № 19434.

Позивачка зазначає, що спірна квартира за своєю технічною конструкцією є неподільною. Виділити належну їй частку у розмірі 1/6 у виді ізольованого житлового приміщення неможливо. На сьогоднішній день, відповідачі повністю займають квартиру, доступу до вказаної квартири у позивачки немає.

Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11.06.2024, оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1253498,78 грн.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина четверта статті 41 Конституції України, частина перша статті 321 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина друга статті 356 ЦК України).

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до ч. З ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Для припинення права на частку у спільному майні суд має встановити будь- яку із обставин, передбачених п.1-3 частини 1 цієї статті, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції ВП ВС від 18.12.2018 р. у справі № 908/1754/17, для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України. Тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідного співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як слідує із позиції ВП ВС від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача із відповідачем та вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (п. 22). Спосіб захисту є права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним та забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосудця та процесуальну економію.

Вирішення спору зокрема, щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме виплату одному із них компенсації іншим співвласникам і про гарантії їх отримання. Якщо одна із сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідачами подано заяви про визнання позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що припинення права власності шляхом виплати грошової компенсації жодним чином не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників - відповідачів по справі, оскільки спірна квартира є неподільною, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування квартирою, на сьогоднішній день, відповідачі повністю займають квартиру, доступу до вказаної квартири у позивачки немає, а припинення права на частки із виплатою компенсації її вартості не спричине істотної шкоди їх інтересам та враховуючи, що відповідачі визнали позов, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Оскільки при поданні позовної заяви позивачка вимоги про розподіл судового збору не заявляла та таких вимог не заявляла і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 208916,46 грн.

Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено «11» вересня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева