Справа № 545/1199/24
Провадження № 2/545/1164/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетія А.Г.

за участі секретаря судового засідання Делія Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Полтавської державної нотаріальної контори, третя особа Тахтаулівський старостинський округ Полтавської міської територіальної громади, про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першої Полтавської державної нотаріальної контори, третя особа Тахтаулівський старостинський округ Полтавської міської територіальної громади, про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є спадкоємницею за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . При зверненні до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Руденко Наталії Юріївни ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було встановлено, що на спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , накладено арешт. Вчинення нотаріальної дії відкладено до моменту зняття арешту, що підтверджується відповіддю нотаріуса. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт було зареєстровано 11 березня 2005 року за №1753216 Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. Власником вищезазначеного нерухомого майна у Відомостях зазначений ОСОБА_3 . Але громадянин ОСОБА_4 не лише ніколи не був власником арештованого нерухомого майна, а й не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Наявність арешту порушує її права, як спадкоємця. За вказаних обставин просить зняти арешт з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача надала відзив та заперечила з приводу задоволення позовних вимог, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, позовна заява не містить жодного обґрунтування з підстав звернення з даним позовом саме до Першої Полтавської державної нотаріальної контори. Вказує, що в нотаріальної контори відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору, так як нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності, він не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають із цих відносин.

Представник третьої особи заперечив з приводу заявлених вимог та зазначив, що позивачем не надано жодного доказу належності спірного будинку саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , оскільки згідно відомостей Єдиного реєстру власником спірного будинку є саме ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємницею за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом.

При зверненні до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Руденко Наталії Юріївни ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було встановлено, що на спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , накладено арешт. Вчинення нотаріальної дії відкладено до моменту зняття арешту, що підтверджується відповіддю нотаріуса.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт було зареєстровано 11 березня 2005 року за №1753216 Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. Власником вищезазначеного нерухомого майна у Відомостях зазначений ОСОБА_3 . Але громадянин ОСОБА_4 не лише ніколи не був власником арештованого нерухомого майна, а й не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, звертаючись до суду, вказує на порушення її прав як спадкоємця.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець,який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Як зазначалось вище, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємницею за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, було встановлено про наявність арешту, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт було зареєстровано 11 березня 2005 року за №1753216 Першою Полтавською державною нотаріальною конторою.

Зважаючи на порушення своїх прав, позивач з цим позовом звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори.

Суд звертає увагу, що згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи слідує, що Першою Полтавською державною нотаріальною конторою арешт було зареєстровано 11 березня 2005 року за №1753216 на підставі повідомлення 702, 08.03.1994, Полтавського районного суду. На підставі чого і чи в межах якоїсь справи, яка перебувала на той час в провадженні суду позивачем відомостей не зазначено, а суд за власної ініціативи позбавлений права збирання доказів.

Отже особа в інтересах якої накладено арешт на спірне майно є одна із сторін в межах справи, яка перебувала в провадженні Полтавського районного суду в 1994 році, а оскільки померлій ОСОБА_2 належала 1/2 частина будинку в спільній частковій власності, а власником будинку зазначено ОСОБА_3 , то він як власник є належним відповідачем, а не нотаріальна контора, оскільки арешт на спірне майно накладався за повідомлення Полтавського районного суду.

Таким чином позов пред`явлено до неналежного відповідача. Правом заміни відповідача або залучення до участі в справі належного відповідача позивач не скористався, хоча питання щодо належності відповідача було предметом розгляду в підготовчому засіданні.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З огляду на викладено, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої Полтавської державної нотаріальної контори про зняття арешту слід відмовити, так як позов пред`явлений до неналежного відповідача.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з даним позовом, пред`явивши його до належного відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 15, 316, 317, 321, 391, 1268, 1296 ЦК України, ст. 12, 13, 15, 16, 48, 51, 76-81, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої Полтавської державної нотаріальної контори, третя особа Тахтаулівський старостинський округ Полтавської міської територіальної громади, про зняття арешту з нерухомого майна- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Г. Потетій