611/440/24, 2/612/155/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Масло С.П., за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

З Барвінківського районного суду Харківської області за підсудністю надійшла цивільна справа №611/440/24 за позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» суму заборгованості в розмірі 40068,54 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що 14.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5379487 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом No19-ОД від 05.01.2022, року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 14000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (03.02.2022) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача.

Між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладений договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ "Авентус Україна" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" приймає належні ТОВ "Авентус Україна" права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "Авентус Україна" і боржниками.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 40068,00 грн. з яких: 14000,00 грн. - сума кредиту; 26068 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені наведеним Договором.

Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що позивачем до суду надані: копія договору №5379487 від 14.01.2022 про надання споживчого кредиту; паспорт споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису. Із наданих позивачем доказів не вбачається, що відповідачем вчинено певну сукупність дій спрямовану на отримання кредиту від банку, а саме: що відповідач зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції, а саме від ТОВ «Авентус Україна», із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора.

Матеріали справи не містять і доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеним мною реквізитами.

Довідка, на яку посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, видана АТ «ПУМБ», не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі за договором Про організацію взаємодії при прийманні платежів №01-19 від 15.08.2019р,укладеного з АТ«ПУМБ».

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази укладання зі відповідачем вказаного вище кредитного договору, отримання ним кредитних коштів та інформації про належність йому відповідної платіжної картки, а також підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 14 000 грн. від АТ «ПУМБ» на його карту, позовні вимоги є недоведеними.

Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору № 5379487 від 14 січня 2022 року матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, а також акцептування позикодавцем пропозиції (оферти) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про продовження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення).

Доказів направлення позикодавцем відповідного повідомлення позичальнику (погодження пропозиції) про продовження нового строку кредиту із зазначенням нової дати повернення - суду також не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Позивачем до суду було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що беззаперечність права вимоги позивача та доведеність наявної заборгованості належними та допустимими доказами неодноразово підтверджена судовою практикою, в тому числі і в апеляційній інстанції.

Станом на сьогоднішній день, а ні Кредитний договір, а ні будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним.

Отже, Відповідачу до уваги у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до розрахунку, що наданий до позовної заяви. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти прийняття рішення на підставі наявних у справі документів.

Відповідач у судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки відповідач суду не повідомив. Було подано відзив на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 14.01.2022 з метою отримання кредиту підписав Договір №5379487 про надання споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором згідно якого отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. на 20 днів. Процентна ставка фіксована та складає 1,90% в день.

14.01.2022 ОСОБА_1 також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту на отримання кредиту від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» згідно якого отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. на 20 днів. Цим паспортом визначена сукупна вартість кредиту: річні проценти 693,50 % (1,90% в день).

Також, відповідачем 14.01.2022 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписана Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит платежів за наданим кредитом, в якому відображені: періоди платежів, загальний щомісячний платіж, в тому числі, повернення тіла кредиту, річних та щомісячних процентів.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором № 5379487 від 14.01.2022 належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у сумі 40068,00 грн. з яких: 14000,00 грн. - сума кредиту; 26068,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданими позивачем.

29 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 29.05/23-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, нарахованими процентами, комісіями, пенею, та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна».

Актом прийому передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №29.05/23-Ф та Витягом з Реєстру боржників віж 29.05.2023, підтверджується відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 40068,00 грн. з яких: 14000,00 грн. - сума кредиту; 26068 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Судом заклопотанням позивача було витребувано інформацію з АТ КБ «ПриватБанк». Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 23.06.2024 №20.1.0.0.0/7-240619/44666, платіжна картка № НОМЕР_1 випущена на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 . На дану платіжну картку були зараховані грошові кошти у сумі 14000 грн. від 14.01.2022.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що Кредитний договір №5379487 про надання споживчого кредиту від 14.01.2022 укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14000 грн. за Кредитним договором № 5379487 від 14.01.2022, оскільки отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено належними та допустими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Відповідно до умов Кредитного договору №5379487 від 14.01.2022, встановлено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 1,90 % в день у межах строку кредиту. Строк кредитування встановлений 20 днів, тобто до 02.02.2022.

В цей період, тобто з 14.01.2022 по 02.02.2022 кредитором виступав ТОВ «Авентус Україна», який в межах строку кредитування, а саме в період з 14.01.2022 по 02.02.2022 нарахував відповідачу заборгованість за відсотками у розмірі 5320,00 грн., яку потім 29.05.2023 (дата відступлення права грошової вимоги) відступив новому кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна».

Таким чином, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 5320,00 грн. в межах погодженого строку кредитування.

В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками суперечать правовій позиції висловленій у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Щодо вирішення питання розподілу судових витрат, заявленого представником позивача в позові, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача до матеріалів справи було надано звіт про надання правничої допомоги згідно Договору №28/03-2024 від 28.03.2024, Ордер серії АІ №1579006 від 22.04.2024, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/3145, Договір №28/03-2024 про надання правової допомоги від 28.03.2024, рахунок на оплату №785-22/04/-2024 від 22.04.2024 за якого вбачається сума визначена та сплачена за надання послуг у розмірі 10000,00 грн.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Зважаючи на вищенаведене, оцінюючи наявні у справі докази щодо витрат на правову допомогу та їх змст, суд вважає, що витрати на правову допомогу позивачем фактично понесені та вони були необхідні у цій справі. Отже, суд відхиляє доводи відповідача щодо не співмірності витрат на правову допомогу.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (48,22%), а саме 4822 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (48,22%) задоволеним позовним вимогам, а саме 1168,08 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» заборгованість за кредитним договором №5379487 від 14.01.2022 у розмірі 19320 (дев`ятнадцять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 14000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 5320 (п`ять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1168 (одна тисяча сто шістдесят вісім) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4822 (чотири тисячі вісімсот двадцять дві) грн. 00 коп

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його проголошення або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2024.

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» (код ЄРДПОУ 44559822, місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2).

відповідач: ОСОБА_1 ( рік народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя С.П. Масло