Справа №601/3424/24
Провадження № 2/601/942/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/3424/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину, одноразово в сумі 7 700 грн. Позивачка посилається на те, що у шлюбі із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.09.2020 у справі № 601/1719/20 стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, починаючи з 07.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Дитина має хронічні захворювання, серед яких гліадинова гіперчутливість, що викликало затримку мовного розвитку. Дитина дотримується спеціальної (безглютенової) дієти та відвідує логопеда для запуску та розвитку мовлення. Син проживає зі позивачкою та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 не взмозі самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати для лікування та розвиток дитини. Починаючи з 29.11.2023 і по даний час дитина відвідує заняття в логопеда для запуску та розвитку мовлення. Загальна сума витрат становить 15 400 гривень. Таким чином позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на розвиток мовлення дитини, що становить 7700 гривень.

Позивачка в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі та справу слухати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Відповідачем відзиву на позов до суду не подано.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив.

18 листопада 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

20 листопада 2024 року ухвалою суду виправлено описку в ухвалі суду про відкриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2021 року, шлюб між сторонами розірвано.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.06.2020.

Згідно судового наказу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Із витягів з реєстру територіальної громади від 13.11.2024 слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно огляду дитячого невролога від 16.05.2023; консультативної картки від 16.05.2023 та консультативної картки від 21.07.2023 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє та потребує лікування.

Із долучених до матеріалів справи квитанцій слідує, що ОСОБА_1 здійснено оплату за послуги логопеда за ОСОБА_4 в розмірі 15 400 грн.

Згідно довідки про доходи від 12.11.2024 ОСОБА_1 працює в КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради на посаді медичного реєстратора та за період з 1 травня 2024 року по 31 жовтня 2024 року загальна сума її доходу становить 32 000 грн.

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 13.11.2024 слідує, що з 2 кварталу 2020 року по червень 2023 року ОСОБА_1 отримувала соціальну виплату з управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації.

Частина 1 статті 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Додаткові витрати на дитину мають нести батьки.

Позивачкою належними, допустимими та достатніми доказами, які було досліджено в судовому засіданні, доведено факт понесення додаткових витрат на лікування сина на суму 15 400 гривень.

Суд погоджується із твердженням позивачки про те, що дані витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки ОСОБА_1 наведено наявність особливих обставин для їх понесення, а відтак дані витрати не охоплюються аліментними зобов"язаннями, які були стягнуті на користь позивачки.

З урахуванням викладеного позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями ст. 19, 42, 141, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.10, 141,185 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) 7 700 (сім тисяч сімсот) гривень додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий: