Справа № 195/193/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

(заочне)

13.05.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Скрипченко Д.М., за участю секретаря судових засідань - Левкович Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у справі, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 вересня 1994 року між позивачем ОСОБА_1 , і відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянськогостану Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Одруження з відповідачем виявилось невдалим. У зв'язку з різними поглядами на життя між ними виникали непорозуміння і сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинені через втрату почуття взаємної любові, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини.

Весною 2019 року шлюбні відносини фактично припинилися. Сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливим. З того часу позивач разом з донькою проживають в будинку її сестри.

Примирення з відповідачем неможливе. Спроби збереження сім`ї позивач вважає недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний. Тривалий час позивач та її чоловік живуть кожен своїм особистим життям. Відповідно, зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства.

Спільне життя між сторонами не склалося. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу буде протирічити їхнім інтересам і інтересам їхньої дитини.

Позивач у справі, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, строк для примирення не надавати, оскільки вона не бажає будувати особисте життя з відповідачем.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Позивач звернулася до суду із письмовою заявою, в якій просить суд, розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.1 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частина 2 статті 112 СКУкраїни передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Позивач зазначила у своїй заяві про бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 03 вересня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №11.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Окрім того, судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують з весни 2019 року, спільне господарство не ведуть, позивач не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між сторонами.

За нормами ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову.

Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем.

Згідно з ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення.

У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами у справі розірвати.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. З огляду на майновий стан позивача (позивач є членом багатодітної сім`ї), суд звільнив її від сплати судового збору. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 274, 280-284 ЦПК України, ст.ст.104,105,109,110,112,115 СК України, ст.15 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 вересня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №11.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м.Києві/ м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) МФО 899998), код банку отримувача: МФО899998, номер рахунку (IBAN №UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106), судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д. М. Скрипченко