ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/85/24

Головуючий у першій інстанції Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/841/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,-

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року (проголошено о 14:49, повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання недійсним та скасування рішення, визнання поновленим договору оренди землі,-

У С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в якому просив:

- визнати недійсним та скасувати рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області 46 сесії восьмого скликання від 19.10.2023 №256 «Про припинення дії договору оренди землі»;

- визнати поновленим до 23.11.2024 договір оренди землі від 23.11.2016, укладений між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 9,1411 га, кадастровий номер :02:000:0564, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- здійснити розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 23.11.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ним як переможцем земельних торгів було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надав позивачу у строкове платне користування земельну ділянку площею 9,1411 га, що розташована за межами населеного пункту на території Макіївської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, кадастровий №:02:000:0564, строком на 7 років. Право оренди зареєстроване у встановленому законом порядку 08 грудня 2016 року за номером запису 18000152.

Зазначав, що у 2020 році повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою перейшли до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 11-ОТГ від 04.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність».

Указував, що 19.10.2023 Варвинська селища рада Прилуцького району Чернігівської області на засіданні 46 сесії восьмого скликання прийняла рішення №256 «Про припинення дії договору оренди землі», яким припинила дію вищевказаного договору оренди землі від 23.11.2016 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, яке, на думку позивача, не відповідає вимогами чинного законодавства та порушує його права як орендаря земельної ділянки.

За твердженням позивача, з огляду на те, що станом на 23.11.2023 в Україні діяв правовий режим воєнного стану, в силу приписів пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, строк користування спірною земельною ділянкою за договором оренди від 23.11.2016, що мав закінчитися 23.11.2023, тобто після введення воєнного стану в Україні, підлягав поновленню строком на один рік. Відповідачем зазначений факт проігноровано та приймаючи оспорюване рішення про припинення діючого договору оренди відповідач в односторонньому порядку відмовився від діючого договору оренди не маючи на те законних підстав.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 05.04.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання недійсним та скасування рішення, визнання поновленим договору оренди землі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд при ухваленні рішення керувався нормами Закону України «Про оренду державного і комунального майна», при цьому майнові відносини, що виникають із договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, та крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму регулюються ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Посилаючись на ст. 777 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач уважає, що має переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки та наголошує на незаконності відмови відповідача в його поновленні, оскільки ним належним чином виконувались умови договору оренди, вчасно сплачувалась орендна плата.

Згідно зі ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.05.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в приміщенні Чернігівського апеляційного суду за адресою: вул. Гетьмана Полуботка, 2, м. Чернігів, на 10:00 11.06.2024.

10.06.2024 на електронну адресу апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марковича А.Ю. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката 11.06.2024 на 10:00 у розгляді справи №742/7056/23 у кримінальному провадженні №0000698 від 01.06.2023 у Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області, на підтвердження чого надано витяг з вебпорталу «Судова влада України» (а.с. 132-134).

10.06.2024 через систему «Електронний суд» від Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11.06.2024 у справі оголошено перерву до 09:00 02.07.2024.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 02.07.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримане ним 14.06.2024.

28.06.2024 на електронну адресу апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марковича А.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю його прибуття через перебування у відпустці з 01.07.2024 по 08.07.2024. Доказів на підтвердження перебування у відпустці адвокатом не надано.

28.06.2024 через систему «Електронний суд» від Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а заявник ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги не з`явився у судове засідання та не забезпечив явку свого представника, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, поважність причин неявки представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марковича А.Ю. судом апеляційної інстанції не встановлено, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання спірного договору оренди землі поновленим до 23 листопада 2024 року у розумінні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року №2145-ІХ.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 23.11.2016 між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (оредодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 9,1411 га, кадастровий №:02:000:0564, що розташована за межами населеного пункту на території Макіївської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, строком на 7 років (а.с. 15-17).

Відповідно до п. 2.4. договору на земельній ділянці відсутні розміщені об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.

У п. 12.2., 12.3. договору указано, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 14.1. договору передбачено, що договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації права користування земельною ділянкою в державному реєстрі речових прав.

23.11.2016 між сторонами підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди та акт встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що є додатками до договору оренди землі (а.с. 17 зворот, 18).

08.12.2016 державним реєстратором Варвинської районної державної адміністрації Козловою О.А. зареєстроване право оренди вказаної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 18000152, свідченням чого є відповідний витяг з реєстру від 13.12.2016 (а.с. 23).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 04.12.2020 №11-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Варвинській селищній раді Варвинського району Чернігівської області у комунальну власність Варвинської територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3 722,8007 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Варвинської територіальної громади Варвинського району Чернігівської області, згідно акту приймання передачі земельної ділянки. Право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с. 26).

04.12.2020 між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та Варвинською селищною радою Варвинського району Чернігівської області підписано акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, у тому числі земельної ділянки загальною площею 9,1411 га, кадастровий №:02:000:0564, що передана в оренду ОСОБА_1 (а.с. 27-29).

16.03.2023 ОСОБА_1 направив до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки з проектом договору оренди земельної ділянки, підписаним орендарем (а.с. 47-53).

Рішенням 39 сесії восьмого скликання Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №97 від 20.04.2023 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні договору оренди землі, укладеного між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 23.11.2016, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.12.2016 за №18000152, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,1411 га, кадастровий номер :02:000:0564, що розташована на території Антонівського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 54).

Про прийняття зазначеного рішення ОСОБА_1 повідомлено 26.04.2024, що підтверджується його підписом (а.с. 55).

Рішенням 46 сесії восьмого скликання Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області № 256 від 19.10.2023 припинено дію договору оренди землі від 23.11.2016, укладеного між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 9,1411 га, кадастровий номер :02:000:0564, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Антонівського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено (а.с. 24, 56).

Копію зазначеного рішення направлено на адресу ОСОБА_1 , яка ним отримана 04.11.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 57-58).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Відповідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України «Про оренду землі».

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ч. 1, ст. 5 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Особа, яка відповідно до закону може бути орендодавцем земельної ділянки, може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

дата укладення та строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до норм статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до доповнених пунктів 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, які набрали чинності 07 квітня 2022 року встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності.

Законом України від 09 жовтня 2022 року №2698-IX, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (тобто цим Законом).

Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі №563/376/22-ц.

У справі встановлено, що спірний договір оренди землі укладено 23.11.2016 строком на 7 років, таким чином строк його дії спливав 23.11.2023, тобто після 19.11.2022. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що норми Закону №2145-ІХ, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, не поширюється на вказаний договір оренди земельної ділянки, а тому правові підстави щодо визнання спірного договору оренди землі поновленим до 23 листопада 2024 року у розумінні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на ст. 777 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та на наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Частиною першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись із даним позовом ОСОБА_1 просив визнати поновленим до 23.11.2024 договір оренди землі від 23.11.2016, укладений між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 9,1411 га, кадастровий номер :02:000:0564, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позов обґрунтовував при цьому посиланням на пункт 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Частиною 6 статті 367 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки наявність у позивача переважного права на поновлення договору не була підставою позову, в силу ч. 6 ст. 367 ЦПК України така підстава апеляційним судом не розглядається.

Однак апеляційний суд уважає, що районний суд при ухваленні оскаржуваного рішення помилково керувався положеннями Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею другою Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об`єктами оренди за цим Законом є:

єдині майнові комплекси підприємств, їхніх відокремлених структурних підрозділів;

нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини);

інше окреме індивідуально визначене майно;

майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (далі - майно, що не увійшло до статутного капіталу), а також майно, заборонене до приватизації, яке може при перетворенні державного підприємства в господарське товариство надаватись такому товариству на правах оренди;

майно, щодо якого до статутного капіталу внесено право господарського відання на майно;

майно, закріплене на праві господарського відання за акціонерними товариствами та їхніми дочірніми підприємствами у процесі їх утворення та діяльності;

майно, передане до статутного капіталу акціонерних товариств на праві господарського відання;

майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, державних і комунальних установ та організацій, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних та фіскальних органів, Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, - без права викупу та передачі в суборенду орендарем;

майно, що не підлягає приватизації, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.

Із пункту 2.4. договору оренди землі від 23.11.2016 вбачається, що на земельній ділянці відсутні розміщені об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на Закон України «Про оренду державного та комунального майна». В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2024 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко