Ухвала

Іменем України

26.06.2024 м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Омельченко І.І.,

за участю секретаря судового засідання Логвиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення,

Встановив:

29 березня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення по справі за позовом АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування вартості за необліковану електричну енергію внаслідок порішення ПРРЕЕ та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про скасування акту про порушення.

Заява мотивована тим, що 17 січня 2024 року рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області по справі № 532/988/23 вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії вартість недорахованої електричної енергії в сумі 33 080,53 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень, що становить 1342,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень, що становить 1342,00 гривень; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживача відмовлено. Враховуючи солідарність покладеного на ОСОБА_1 судовим рішенням обов`язку, вона повинна відразу сплатити на користь АТ «Полтаваобленерго» 17 882,27 гривень. Однак її матеріальний стан такий, що виконати цей обов`язок відразу вона фактично не може. Єдиним джерелом доходів ОСОБА_1 є її діяльність як суб`єкта підприємництва. ОСОБА_1 проживає одиноко та не має осіб, які б мали обов`язок її утримувати чи створювати разом з нею спільний бюджет. Прибуток ОСОБА_1 за вирахуванням податків і зборів за весь 2023 рік склав 32674,19 гривень (62 561,73 грн. (оподатковуваного доходу) 11 261,11 грн. (податок на доходи фізичних осіб) 938,43 грн. (військового збору) 17 688,00 грн. (єдиний внесок), що в середньому становить 2 722,85 грн. на місяць. Прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб у 2024 році, складає 3028,00 гривень, отже прибуток ОСОБА_1 не покриває навіть прожитковий мінімум. ОСОБА_1 змушена нести поточні витрати на харчування, одяг, оплату комунальних послуг. Крім того, якщо ОСОБА_1 не сплатить добровільно присуджену їй суму, до неї буде застосована санкція у вигляді витрат на примусове виконання рішення суду, винагорода виконавця та штраф. Разом з тим, примусове стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні 25 % від суми доходу на примусове виконання судового рішення поставить її не тільки в скрутне матеріальне становище, а й позбавить засобів до існування.

Таким чином, ОСОБА_1 прохала суд відстрочити на один рік виконання рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року по справі № 532/988/23 в частині стягнення з неї в солідарному порядку на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії вартість недорахованої електричної енергії в сумі 33 080,53 гривень та 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень, що становить 1342,00 гривень.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити.

Представник АТ «Полтаваобленерго» Кравченко Я.Ю. подав заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення, в яких зазначено, що 17.04.2024 року від ОСОБА_1 надійшов гарантійний лист, згідно якого вона зобов`язується сплатити судові витрати та 10 % від вартості необлікованої електричної енергії, а залишок суми розстрочити на 10 місяців та сплачувати рівними частинами по 3308,06 гривень, а тому на даний час відсутні підстави для відстрочення виконання рішення. Судове засідання проводити без участі представника АТ «Полтаваобленерго». В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення відмовити.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши заявника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року (справа № 532/988/23) ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії вартість недорахованої електричної енергії в сумі 33 080,53 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень, що становить 1342,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень, що становить 1342,00 гривень; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживача відмовлено.

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Тлумачення положень ст. 435 ЦПК України дійсно свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню в повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці в сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року по справі № 2-55/10.

Також під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси осіб і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення, заявниця посилалася на неспроможність виконання рішення суду внаслідок скрутного матеріального становища.

Однак складне матеріальне становище боржника не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 подано до АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії гарантійний лист від 17.04.2024 року, згідно якого прохала погодити розстрочення залишку несплаченої вартості необлікованої електричної енергії в сумі 33080,53 гривень на таких умовах: після сплати першого внеску в розмірі 10 %, суми судового збору та послуг за позачергову технічну перевірку, вона зобов`язується сплатити залишок несплаченої суми в строк до 29.01.2025 (у повному обсязі/щомісячно протягом 10 місяців рівними частинами по 3308,06 гривень до 10 числа щомісячно).

Тому заявником не надано суду належних та допустимих доказів виникнення виключних обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 435 ЦПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд, -

Постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги заявником по справі, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя