Справа № 473/1078/24
"14" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М.
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос-1» про стягнення орендної плати,
23 червня 2017 року вони уклали з ТОВ «Геліос-1» договір оренди належної їм земельної ділянки. Договір укладено строком на 7 років.
Відповідно до умов договору орендар набув право на особисте використання об`єктів оренди за призначенням та зобов`язався щорічно в строк з 01 вересня по 01 листопада поточного року сплачувати орендну плату в грошовій формі в розмірі 2 900 грн. за 1 га земельної ділянки, а після закінчення строку дії договору повернути їх орендодавцю у стані, не гіршому ніж на момент отримання в оренду.
Ухвалою суду від 04 березня 2024 року відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 14 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки залишені без розгляду.
В судове засідання позивачі не з`явилися, від їх представника адвоката Бінько М.А. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги про стягнення орендної плати підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача ТОВ «Геліос-1» в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки зі змісту заяви представника позивачів вбачається, що остання не заперечує проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
23 червня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали з ТОВ «Геліос-1» договір оренди належної їм земельної ділянки. Договір укладено строком на 7 років.
04 липня 2017 року державний реєстратор Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області Голубова Ю.І. на підставі договору зареєструвала право оренди земельних ділянок, про що було внесено відповідні записи про держану реєстрацію іншого речового права за №21278679.
Відповідно до умов договору орендар набув право на особисте використання об`єктів оренди за призначенням та зобов`язався щорічно в строк з 01 вересня по 01 листопада поточного року сплачувати орендну плату в грошовій формі в розмірі 2 900 грн. за 1 га земельної ділянки з урахуванням індексації (з можливістю перегляду плати), а після закінчення строку дії договору повернути їх орендодавцю у стані, не гіршому ніж на момент отримання в оренду.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст..13 закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).
Орендна плата справляється у грошовій формі.
Згідно п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати, а орендар повинен своєчасно вносити орендну плату.
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно п.п. 8-11, 21 договору оренди за користування земельною ділянкою ТОВ «Геліос-1» зобов`язалося щорічно в строк з 01 вересня по 01 листопада поточного року сплачувати позивачам орендну плату в грошовій формі в розмірі 2 900 грн за 1 га земельної ділянки з урахуванням індексації, після закінчення строку дії договору повернути її орендодавцю у стані, не гіршому ніж на момент отримання в оренду.
Проте в судовому засіданні не було встановлено та не підтвердилося відповідними доказами, що протягом 2022-2023 років ТОВ «Геліос-1» сплачувало позивачам орендну плату у визначеному договором оренди розмірі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2024 року між адвокатом Бінько М.А. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги б/н.
Також 19 лютого 2024 року між адвокатом Бінько М.А. та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги б/н.
Відповідно до умов договору адвокат зобов`язалася надати позивачам професійну правничу допомогу, пов`язану з захистом її прав та інтересів в усіх підприємствах, установах, організаціях, в тому числі судах України.
Зі свого боку позивачі зобов`язалися сплатити на користь адвоката вартість наданої правничої допомоги (гонорар) у фіксованому розмірі незалежно від вирішення справи по 4 000 грн. кожний.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 19 лютого 2024 року б/н ОСОБА_1 сплатив адвокату Бінько М.А. 4 000 грн. в якості сплати вартості наданих послуг з правничої допомоги.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 19 лютого 2024 року б/н ОСОБА_2 сплатила адвокату Бінько М.А. 4 000 грн. в якості сплати вартості наданих послуг з правничої допомоги.
Оскільки відсутнє клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає що вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у визначеному розмірі.
Крім цього з ТОВ «Геліос-1» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 2422,40 грн. судового збору.
Також з ТОВ «Геліос-1» на користь позивача ОСОБА_2 також слід стягнути 2422,40 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос-1» про стягнення орендної плати, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: М.М. Ротар