РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 27 квітня 2006 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (надалі по тексту «відповідач-1») укладено договір кредиту №895/06-034-187, на виконання умов якого позивачем надано відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 36 000 доларів США зі сплатою 11,25% річних, кінцевим терміном повернення до 26 квітня 2021 року.

Згідно п. 1.2 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, кредит надано відповідачу на придбання нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.3 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, в якості забезпечення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, позивачем укладено наступні договори:

в день укладення цього договору з відповідачем -1 іпотечний договір, за умовами якого відповідач-1 передає позивачу в іпотеку нерухоме майно, для придбання якого, згідно п.1.2 цього договору надається кредит, заставною вартістю 36 000 доларів США, що в еквіваленті становить 181 800 гривень за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона (пункт 1.3.1 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року);

в день укладення цього договору з ОСОБА_2 (надалі по тексту «відповідач-2») договір поруки (пункт 1.3.2 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року).

На виконання умов договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, між відповідачем-2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року.

Згідно п.1.1 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, відповідач-2 зобов`язується перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 895/06-034 від 27 квітня 2006 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем умови договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року виконані належним чином і в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 договірних зобов`язань за договором кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, станом на 15 листопада 2021 року заборгованість останнього за кредитом становить 35 383,28 доларів США.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Канівського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 18 квітня 2022 року справу передано до Соснівського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

06 грудня 2022 року представник Акціонерного товариства «Альфа Банк» Анна Луньова звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про зміну найменування позивача.

Згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12 серпня 2022 року, змінено найменування позивача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

30 листопада 2022 року до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців громадських формувань внесено відповідний запис за №177055612.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі.

В судове засідання відповідачі повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу їх реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явились, відзиву чи заперечень на позовну заяву суду не надали.

Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, судом було розглянуто справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалено за результатами її розгляду 14 жовтня 2023 року заочне рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задоволено;

стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, заборгованість за договором кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року в сумі 35 383(тридцять п`ять тисяч триста вісімдесят три) долари США 28 (двадцять вісім ) центів;

стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 14 477 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять ) копійок.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2023 року справі № 697/43/22.

Відповідно п.2) ч.3 ст.287 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2023 року у справі № 697/43/22 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено;

заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2023 року у справі № 697/43/22 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - скасовано;

розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Представником відповідачів адвокатом Новік В.І надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в зв`язку з з їх необгрунтованістю та безпідставністю.

Зазначив, що згідно умов договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року розрахунок відповідача з позивачем здійснюється періодичними щомісячними платежами з кінцевим терміном повернення 26 квітня 2021 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року за період з травня 2006 року по листопад 2021 року в розмірі 35 383,28 дол. США, тобто поза межами строку позовної давності.

Оскільки договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року передбачений обов`язок відповідача повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25, 26, 27 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Згідно п.4.4 договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.8, 3.3.12-3.3.14 та 3.3.16 цього договору, порушення позичальником умов договорів, визначених п.1.3. цього договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п.4.5 договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пп.п. 3.3.9., 3.3.10. цього договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, право позивача було порушене з 2006 року, тому згідно п.п. 4.4,4.5 договору, перебіг строку позовної давності почався в 2006 році та сплив в 2009 році, а з позовом позивач звернувся до суду лише 11 січня 2022 році, тобто з пропуском строку позовної давності.

Крім того, 27 квітня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (в подальшому змінено прізвище на « ОСОБА_4 ») був укладений договір поруки № 1-895/06-034-187.

Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, а тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Вказаний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також Великої Палати Верховного Суду в постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц,строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, договір поруки № 1-895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, укладений між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є припиненим, оскільки в договорі поруки не встановлений строк її дії, а тому порука відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) припинила свою дію, оскільки кредитор не пред`явив вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання виконання основного зобов`язання.

Згідно квитанції № 1203223 від 12 червня 2024 року відзив був доставлений до зареєстрованого Електронного кабінету АТ « Сенс Банк» 12 червня 2024 року о 16 годині 43 хвилини.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив;

представник АТ Сенс Банк» А.Луньова звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі;

відповіді на відзив позивачем не надано.

В судове засідання відповідач та представник відповідачів не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили; представник відповідачів адвокат Новік В.І. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі відповідачів та їх представника; в задоволенні заявлених позовних вимог просив відмовити з підставі, викладених у відзиві на позовну заяву та заяві про перегляд заочного рішення; просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

27 квітня 2006 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (надалі по тексту «відповідач-1») укладено договір кредиту №895/06-034-187, на виконання умов якого позивачем надано відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 36 000 доларів США зі сплатою 11,25% річних, кінцевим терміном повернення до 26 квітня 2021 року.

Згідно п. 1.2 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, кредит надано відповідачу на придбання нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.3 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, в якості забезпечення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, позивачем укладено наступні договори:

в день укладення цього договору з відповідачем -1 іпотечний договір, за умовами якого відповідач-1 передає позивачу в іпотеку нерухоме майно, для придбання якого, згідно п.1.2 цього договору надається кредит, заставною вартістю 36 000 доларів США, що в еквіваленті становить 181 800 гривень за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона (пункт 1.3.1 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року);

в день укладення цього договору з ОСОБА_2 ( надалі по тексту «відповідач-2») договір поруки (пункт 1.3.2 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року).

Позивачем умови договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року виконані належним чином і в повному обсязі.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 умов договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, заборгованість останнього за кредитом станом на 15 листопада 2021 року становить 35 383,28 доларів США.

На виконання умов договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, між відповідачем-2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року.

Згідно п.1.1 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, відповідач-2 зобов`язується перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 895/06-034 від 27 квітня 2006 року.

Відповідно до 1.3 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, при невиконанні відповідачем 1 забезпечених порукою зобов`язань протягом трьох днів від дня контрольної дати оплати, відповідач 2 надає згоду позивачу на списання з рахунків відповідача 2 суми не сплаченого боргу на підставі виданого позивачем наказу.

Згідно п.2.1 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, змістом забезпеченого порукою зобов`язання є:

2.1.1. повернення кредиту в розмірі 36 000 доларів США з кінцевим терміном погашення до 26 квітня 2021 року та умовами дострокового погашення, передбаченими в договорі кредиту;

2.1.2. сплата відсотків за використання кредиту в порядку та строки,визначені договором кредиту у розмірі 11,25% річних;

2.1.3 сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту;

2.1.4. відшкодування витрат на здійснення забезпеченої порукою вимоги.

Згідно підпункту 3.4.1 пункту 3.4 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, кредитор має право у випадку невиконання відповідачем 1 та відповідачем 2 забезпеченого порукою зобов`язання, видати наказ про примусову оплату несплаченої суми зобов`язання з рахунків відповідача 1 та/або відповідача 2 або звернути стягнення на все майно відповідача 1 та/або відповідача 2, як солідарних боржників, згідно чинного законодавства України.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, відповідач 2 зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення позивача про невиконання відповідачем 1 забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту, не погашеної суми процентів, суми штрафних санкцій на рахунок, вказаний в повідомленні позивача.

Згідно підпункту 3.1.2. пункту 3.1 договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, відповідач 2 зобов`язаний у випадку невиконання відповідачем 1 та відповідачем 2, забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед позивачем разом з відповідачем 1, як солідарні боржники, всім своїм майном на яке, згідно чинного законодавства України, може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В зв`язку з невиконанням відповідачем - 1 умов договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року та невиконанням відповідачем 1 та відповідачем 2 забезпеченого порукою зобов`язання згідно умов договору поруки № 1-895/06- 187 від 27 квітня 2006 року, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості в сумі 35 383,28 доларів США з відповідача 1 та відповідача 2 , як солідарних боржників.

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

09 квітня 2024 року представник відповідачів адвокат Новік В.І звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Сомнівського районного суду м. Черкаси у справі № 697/43/22, в якій заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

12 червня 2024 року представник відповідачів адвокат Новік В.І надав суду відзив на позовну заяву, в якому заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Зазначив, що згідно умов договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року розрахунок відповідача з позивачем здійснюється періодичними щомісячними платежами з кінцевим терміном повернення 26 квітня 2021 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року за період з травня 2006 року по листопад 2021 року в розмірі 35 383,28 дол. США, тобто поза межами строку позовної давності.

Оскільки договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року передбачений обов`язок відповідача повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25, 26, 27 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Згідно п.4.4 договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.8, 3.3.12-3.3.14 та 3.3.16 цього договору, порушення позичальником умов договорів, визначених п.1.3. цього договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п.4.5 договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пп.п. 3.3.9., 3.3.10. цього договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, право позивача було порушене з 2006 року, тому згідно п.п. 4.4,4.5 договору, перебіг строку позовної давності почався в 2006 році та сплив в 2009 році, а з позовом позивач звернувся до суду лише 11 січня 2022 році, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 751/1733/22.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів змісту.

Згідно частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України.

В частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що:

«за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу)».

Пунктом 1.1.1 статті 1 договору кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, укладеного між відповідачем - ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» визначений порядок погашення суми основної заборгованості за договором кредиту №895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, згідно якого відповідач зобов`язаний в термін до 26 травня 2006 року здійснити перший платіж за договором, а саме: погасити суму основної заборгованості в розмірі 200 доларів США на користь АКІБ «Укрсоцбанк» в термін до 26.05.2006 року.

Доказів здійснення відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, або відповідачем ОСОБА_2 , як поручителем, оплати на користь позивача АКІБ «Укрсоцбанк» грошових коштів в розмірі 200 доларів США в термін до 26 травня 2006 року на виконання умов договору кредиту № 895/06-034-187 від 26 квітня 2006 року, матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п.4.4 договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.8, 3.3.12-3.3.14 та 3.3.16 цього договору, порушення позичальником умов договорів, визначених п.1.3. цього договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п.4.5 договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пп.п. 3.3.9., 3.3.10. цього договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору кредиту № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, право позивача було порушене з 2006 року, тому згідно п.п. 4.4,4.5 договору, перебіг строку позовної давності почався в 2006 році та сплив в 2009 році, а з позовом позивач звернувся до суду лише 11 січня 2022 році, тобто з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, право вимагати повернення позики в повному обсязі виникло у позивача в 2006 році.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц та постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19.

18 жовтня 2018 року на адресу відповідача ОСОБА_1 надійшло повідомлення від АТ «Укрсоцбанк» від 19 квітня 2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, в якому позивач зазначив наступне:

«Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» має право вимоги заборгованості по кредитному договору № 895/06-034-187 від 27.04.2006 року ( надалі також Кредитний договір), згідно якого, являється іпотеко держателем нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_3 , що є предметом договору іпотеки (надалі також Іпотечний договір), яким забезпечено виконання зобов`язання по зазначеному кредитному договору.

Цим листом вимагаємо сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на 06 березня 2018 року складає 75 488,39 доларів США, що відповідно до курсу НБУ саном на 06 березня 2018 року складає 1 999 089,58 грн.»

У вказаній вимозі позивачем надано реквізити для здійснення розрахунків ,а також попереджено відповідача, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в поряду, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року в справі № 756/15123/18 (провадження № 61-976св22) (оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 травня 2022 року) вказано, що:

«договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати застосування в своїх відносинах юридично-значимих повідомлень (зокрема, порядок надсилання, визначати, коли повідомлення вважатиметься отриманим)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 459/1099/15-ц (провадження № 61-4011св20) зазначено, що: «порядок направлення передбачених договором кредиту відповідних повідомлень (зокрема, вимог про дострокове стягнення боргу) та підтвердження неодмінного їх вручення як необхідної умови для настання у адресата певного обов`язку визначається умовами такого правочину».

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року та за договором поруки №1-895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 895/06-034-187 від 27 квітня 2006 року, з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Доказів наявності поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. З клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач до суду не звертався.

Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив;

представник АТ Сенс Банк» А.Луньова звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі;

відповіді на відзив та клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 253, 256, 257, 260, 261, 509, 526, 530, 554, 559, 611, 629, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 13, 76-81, 83, 89, 95, 133, 141, 263, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заявлених позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.М. Борєйко