Справа № 529/468/24
Провадження № 2/529/284/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Раїси Олексіївни, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,2969 га, з кадастровим номером :00:002:0059, що розташована на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області (раніше - Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області), яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 047570 від 11.12.2001, виданого Байрацькою сільською радою. За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 15.10.2020, відповідно до якого заповіла земельну частку (пай) в рівних частках їй, ОСОБА_1 , та її сестрі ОСОБА_2 . Все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що спадкодавець має право, заповіла їй, ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що вона та відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини. 25.04.2023 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку через неможливість визначити, яку саме земельну ділянку (пай) покійна ОСОБА_3 заповідала по заповіту в рівних частинах сторонам у справі, оскільки у цьому заповіті не зазначено ні розмір в умовних кадастрових гектарах, ні назву колективного сільськогосподарського підприємства, ні документу, що підтверджує право власності померлої на земельну частку (пай). Натомість, належна спадкодавцю земельна ділянка площею 7,2969 га, з кадастровим номером :00:002:0059, на час складення заповіту вже була сформованою і не являлася земельною часткою (паєм). Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 11.07.2023 за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Тимохіна Л.С. в підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочка Р.О. в підготовче засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи те, що позивач позов підтримала, відповідачем було визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

З огляду на подані учасниками справи письмові заяви, суд провів розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін та третьої особи, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Котелевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 10/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 21.04.2023, ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3 /а.с. 7, 8-9/.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 047570, виданого 11.12.2001 Байрацькою сільською радою, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,30 га, що розташована на території Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області (нині - Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області), належить ОСОБА_3 /а.с. 12/.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 30.03.2017, вбачається, що власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2969 з кадастровим номером :00:002:0059 є ОСОБА_3 /а.с. 13/.

З наявної у матеріалах справи копії заповіту від 15.10.2020, посвідченого секретарем Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області Яковлев Ю.М., вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла земельну частку (пай) в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В цьому заповіті не конкретизовано, яку саме земельну частку (пай), її площу, місце розташування, заповіла ОСОБА_3 своїм донькам у рівних частках. Все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме на день смерті і на що вона має право, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 /а.с. 11/.

З копії постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Р.О. від 25 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом кожній на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2969 га, з кадастровим номером :00:002:0059 у зв`язку з неможливістю визначення, яку саме земельну частку (пай) покійна заповідала по заповіту у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки у цьому заповіті не вказано ні розмір земельної ділянки в умовних кадастрових гектарах, ні назву колективного сільськогосподарського підприємства, ні даних документу, що підтверджує право власності померлої на земельну частку (пай) /а.с. 17-18/.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,2969, з кадастровим номером :00:002:0059, що розташована на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області (раніше - Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області).

З рішення Диканського районного суду Полтавської області від 11.07.2023 у справі № 529/1011/23, яке набрало законної сили 17.08.2023, вбачається, що за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 /а.с. 19-20/.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передбачено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.03.2008 року № 7 Про судову практику у справах спадкування, а саме в п. 10 роз`яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 , яка є сестрою позивачки та донькою померлої ОСОБА_3 , та за якою визнано право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 11.07.2023, не заперечувала проти оформлення іншої 1/2 частини цієї земельної ділянки її сестрою - позивачем по справі ОСОБА_1 . Тобто, спору з приводу поділу спадкового майна не існує.

Враховуючи, що наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності свідчать, що спірна земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 047570, і саме ця земельна ділянка входить до складу спадщини та саме її ОСОБА_3 заповіла у рівних частках своїм донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Раїси Олексіївни, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 7,2969 га, з кадастровим номером :00:002:0059, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 047570 виданого 11 грудня 2001 року Байрацькою сільською радою.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочка Раїса Олексіївна, місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, селище Котельва, вул. Полтавський Шлях, 210а.

Головуючий О.С. Кириченко