РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

04 липня 2024 року

Справа №464/2099/24
Провадження № 2/451/281/24

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Патинок О.П.

за участі секретаря судового засідання Ференс І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

22.05.2024 до Радехівського районного суду Львівської області згідно ухвали судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.04.2024 за підсудністю надійшла позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 19.10.2018 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 501077638, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 37 296,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19.10.2019 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 16,99%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.03.2024 має заборгованість в сумі 33 233,55 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 27 234,13 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 0,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн., нараховані 3% річних 631,23 грн., інфляційні втрати 1 818,08 грн. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» був укладений договір факторингу № 2, відповідно до умов якого відступлене право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-05/21. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором до ТОВ «Коллект Центр». Відтак відповідач перед позивачем має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором № 501077638 від 19.10.2018 у розмірі 33 233,55 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Згідно розпорядження «Щодо повторного автоматичного розподілу справ» від 24.05.2024 - 22.05.2024 при заведенні обліково-статистичної карти 464/2099/24 (2/451/281/24) при розподілі справи призначення судді не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи, оскільки колегія суддів у складі суддів Семенишин О.З., Патинок О.П. та Куцик-Трускавецької О.Б. перебували у нарадчій кімнаті з 14.00 год. 20.05.2024 по 10.00 год. 24.05.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою суду від 17.06.2024 судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. Попереджено відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання.

У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують (а.с.3 зв. арк.).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових документів засобами поштового зв`язку, у судові засідання не з`явився; причин неявки не повідомив, відзиву не подав.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою суду від 04.07.2024 у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву представника позивача, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини.

Судом встановлено, що 19.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа банк» з пропозицією укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» (а.с.звор. акр. 6).

19.10.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа банк» укладений кредитний договір шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту №501077638, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 37 296,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 19.10.2019 (строк кредиту 12 місяців) та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 16,99%, тип кредиту: «кредит готівкою» (а.с.5.)

Вказана оферта була акцептована, що підтверджується анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк» (а.с. звор. арк.8).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується банківською випискою по рахунку останнього за період з 19.10.2018 по 12.10.2023 (а.с.звор. арк. 9-18).

До Кредитного договору №501077638 від 19.10.2018 додано графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, а також паспорт споживчого кредиту, які підписані позивальником (відповідачем) та у яких відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту та інші умови (а. с. звор. арк. 7-9).

Із розрахунку заборгованості, складеного АТ «Альфа-банк» встановлено, що загальна заборгованість відповідача по кредитному договору №501077638 від 19.10.2018 станом на 17.05.2021 складала 30 784,24 гривень (а.с. звор. арк.18).

17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до даного договору. сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та боржниками, перелік яких міститься в додатку 1-1 до даного договору, в силу чого до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, в тому числі, але не виключно, права нарахуванн явідсотків,комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.21-23).

Із платіжного доручення № 253 від 17.05.2021 вбачається, що ТОВ «ФК «Флексіс» перерахувала АТ «Альфа-Банк» грошові кошти у сумі 16 500 000 грн, призначення платежу: оплата за право вимоги боргу згідно договору факторингу №2 від 17.05.2021 (а.с. звор. арк. 23).

Із додатку 1-1 та витягу з додатку 1-1 до договору факторингу №2 від 17.05.2021 встановлено, що АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №501077638 від 19.10.2018. Станом на 17.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 становила 30784,24 гривень (а. с. 24-26).

В подальшому, 18.08.2021 між «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №18-05/21, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «боржники» або «боржник») за договорами (надалі іменуються «основні договори» або «основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та боржниками, перелік яких міститься в додатку 1-1 до договору, в силу чого до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, в тому числі, але не виключно, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а. с. 27-29).

Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 18.05.2021 до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 12901 (а. с. звор. арк. 29).

Із платіжних доручень від 16.06.2021, 17.05.2021, 26.07.2024 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» перерахував ТОВ «ФК «Флексіс» грошові кошти у якості оплати згідно договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 та додаткової угоди до договору факторингу №18-05/21 від 14.07.2021 (а. с. 30-31).

Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт капітал» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 18.05.2021 становила 30 784,24 гривень (а.с.звор. акр. 31-34).

В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а. с. 35-37).

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 10.01.2021 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307 (а.с. звор. арк.37).

Із додатку 3 та витягу з додатку 3 до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв право грошової вимоги до ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 33 233,55 гривень (а.с.38-40).

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи положення вказаних статей ТОВ «Коллект центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 501077638 від 19.10.2018. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення від ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 501077638 від 19.10.2018 в розмірі 33 233,55 грн.

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь банку загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 33 233,55 грн.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 3 028,00 гривень судового збору.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.

В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.

Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 (а.с.звор. арк. 51-52).

Окрім договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, додано інформацію про вид послуг (а.с.53); заявку на надання юридичної допомоги № 856 від 07.02.2024, згідно якої ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , загальною вартістю 9000 грн. (а.с.55); витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024, згідно якого адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Коллект центр» наступні послуги: надання усної консультації кількістю 2 години, вартістю 3000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, кількістю 2 годин, вартістю 6000 грн. (а.с.56); платіжну інструкцію № 41300007 від 09.02.2024, згідно якої встановлено, що ТОВ «Коллект центр» сплатив АО «Лігал Ассістанс» грошові кошти у розмірі 45 000,00 грн., за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги (а.с.54).

При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-286 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф.306 заборгованість за кредитним договором №501077638 від 19.10.2018 у розмірі 33233,55 (тридцять три тисячі двісті тридцять три гривні, 55 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф.306 судовий збір у розмірі 3028,00 ( три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф.306;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дата складення судового рішення 04.07.2024.

Головуючий суддяПатинок О. П.