Провадження № 2/761/6965/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в спрощеному позовному провадженні в заочному порядку цивільну справу за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов МТСБУ (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просив стягнути з відповідача 13650,52 грн матеріальної шкоди та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 28.08.2021 року приблизно о 14 годині 25 хвилин, керуючи транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку №1 по вулиці Льва Толстого в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме - не слідкував за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був позаду, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу.

На момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів.

Потерпілий звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, та отримав регламентну виплату в розмірі 11980,52 грн. Крім цього, позивач поніс витрати за послуги аварійного комісара в сумі 1670,00 грн

В добровільному порядку відповідач кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.08.2021 року приблизно о 14 годині 25 хвилин, керуючи транспортним засобом «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку №1 по вулиці Льва Толстого в місті Києві, порушив вимоги пунктів 2.3 б), 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме - не слідкував за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був позаду, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим власник пошкодженого автомобіля «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомлення про ДТП від 13.12.2021 р., заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту №28396 від 03.01.2021 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 ,станом на 28.08.2021 р. становить 11980,52 грн.

На підставі наказу №3/3743 від 19.05.2022 року власнику пошкодженого автомобіля «Citroen», державний номерний знак НОМЕР_2 , було здійснено виплату в розмірі 11980,52 грн.

Вказані кошти були перераховані згідно платіжної інструкції №819826 від 20.05.2022 р.

За складання звіту№28396 від 03.01.2021 р. позивачем було сплачено 1670,00 грн, що підтверджується рахунком №2525 від 16.05.2022 р., актом виконаних робіт, платіжним дорученням від 17.05.2022 р.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11980,52 грн.

Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі складанням звіту сумі 1670,00 грн, та судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265 ЦПК України; ст. ст. 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 11980,52 грн коштів страхового відшкодування, 1670,00 грн витрат, пов`язаних зі складанням звітів, та 3028,00 грн судового збору, а всього 16678,52 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса реєстрації місця проживання: м. Київ, бульв. Русанівський, 8.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст рішення складено 02.07.2024 року