РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року

м. Рівне

Справа № 556/160/24

Провадження № 22-ц/4815/554/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

заявник Військова частина НОМЕР_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України

в Донецькій області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2024 року складі судді Котик Л. О., постановлене в смт. Володимирець Рівненської області,

в с т а н о в и в :

Військова частина НОМЕР_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.02.2020 № 95-ОС ОСОБА_4 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, який діє по даний час. На день введення воєнного стану в Україні, підполковник ОСОБА_4 проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_1 з розташуванням у місті Маріуполь на посаді заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу. 3 витягу журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 та рапорту начальника відділення контролю та документального забезпечення штабу від 13.05.2022 стало відомо: «... Проведено заходи із розчищення завалів та ліквідації наслідків прицільних авіаударів ворожою авіацією 12.05.2022 по району пункту тимчасової дислокації прикордонного загону (ПАТ МК «Азовсталь»), за результатами яких: під завалами залишився заступник начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу підполковник ОСОБА_4 ». Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 травня 2022 року № 195-БГ підполковника ОСОБА_4 зараховано до бойових безповоротних втрат особового складу військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону як безвісно відсутній.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2023 року № 190-ОС підполковника ОСОБА_4 заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.

Таким чином, з 18.05.2022 заступник начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу підполковник ОСОБА_4 має статус зниклого безвісті за обставин, що загрожували йому смертю.

Починаючи з 18.05.2022, військова частина НОМЕР_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» нараховує ОСОБА_4 додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. і яку отримує дружина військовослужбовця ОСОБА_5 , згідно поданої заяви від 23.05.2022.

Проведені пошукові заходи, а також службове розслідування позитивного результату не дали, з моменту зникнення ОСОБА_4 минуло більш одного року та будь-якої інформації про перебування останнього у полоні не надходило.

З метою виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини та виплати всіх належних грошових компенсацій його родичам, відповідно до чинного законодавства України, Військова частина НОМЕР_1 просить суд визнати підполковника ОСОБА_4 заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , безвісно відсутнім.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2024 року вказану заяву задоволено. Визнано підполковника ОСОБА_4 заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , безвісно відсутнім. Роз`яснено, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 як законний представник ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що оскаржуване рішення грубо порушує права неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки без залучення її законного представника вирішив питання про її права та обов`язки. Додає, що з 03.07.2004 року по 17.06.2014 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого в них народилася донька ОСОБА_6 , і який був розірваний рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05.06.2014 року. Вказує, що 21.05.2022 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла заява дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в якій вона просила виплачувати їй грошове забезпечення її чоловіка відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.11.2016р. № 884. Поруч із цим, 24.05.2024 року нею було подано заяву, у якій вона просила виплачувати їй як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_3 грошове забезпечення її колишнього чоловіка ОСОБА_4 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Стверджує, що за результатами розгляду вказаних заяв прийнято рішення щодо нарахування та виплати грошового забезпечення підполковника ОСОБА_4 з розподілом часток в такому співвідношенні: 1/2 від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 ОСОБА_5 як дружині вказаного військовослужбовця, 1/2 від сум грошового забезпечення ОСОБА_4 ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . Вказане співвідношення утримання з грошового забезпечення ОСОБА_4 застосовується з моменту прийняття рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_5 віл 21 05 2022 та ОСОБА_2 від 24.05.2022 та по даний час. Звертає увагу, що на даний час існує спір між НОМЕР_4 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України та ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_2 , щодо виплата грошового забезпечення підполковника ОСОБА_4 (справа № 200/5192/23). У зв`язку з цим вважає, що встановлена у мотивувальній частині судового рішення судом першої інстанції обставина «Починаючи з 18.05.2022, військова частина НОМЕР_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» нараховує ОСОБА_4 додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. і яку отримує дружина військовослужбовця ОСОБА_5 , згідно поданої заяви від 23.05.2022», не відповідає дійсності. Вказує, що не залучивши до участі у цій справі неповнолітню дочку ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її як законного представника неповнолітньої дочки, суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси, чим порушив її права на належний соціальний захист та матеріальне забезпечення. Окрім того, зауважує, що за вказаних обставин виникає спір про право, оскільки вона та ОСОБА_5 мають право на отримання грошового забезпечення підполковника ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, який затверджено постановою КМУ №884 від 30.11.2016 року. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити заяву військової частини НОМЕР_1 без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.02.2020 № 95-ОС ОСОБА_4 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, який діє по даний час.

На день введення воєнного стану в Україні, підполковник ОСОБА_4 проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_1 з розташуванням у місті Маріуполь на посаді заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу.

3 витягу журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 та рапорту начальника відділення контролю та документального забезпечення штабу від 13.05.2022 стало відомо: «... Проведено заходи із розчищення завалів та ліквідації наслідків прицільних авіаударів ворожою авіацією 12.05.2022 по району пункту тимчасової дислокації прикордонного загону (ПАТ МК «Азовсталь»), за результатами яких: під завалами залишився заступник начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу підполковник ОСОБА_4 ».

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 травня 2022 року № 195-БГ підполковника ОСОБА_4 зараховано до бойових безповоротних втрат особового складу військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону як безвісно відсутній.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 квітня 2023 року № 190-ОС підполковника ОСОБА_4 заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону.

Починаючи з 18.05.2022, військова частина НОМЕР_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» нараховує ОСОБА_4 додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. і яку отримує дружина військовослужбовця ОСОБА_5 , згідно поданої заяви від 23.05.2022 року.

Як зазначено у відповіді, отриманій від Маріупольської районної державної адміністрації №01-44/2206/1-23 від 27.12.2023, за результатами розгляду запиту т. а відповідно до наданої інформації Маріупольської міської ради №12.8-1507-06 від 22.12.2023, відомості щодо місця знаходження ОСОБА_4 відсутні.

Згідно довідки тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 у списках зниклих безвісти, полонених по ІНФОРМАЦІЯ_6 не облікований.

Відповідно до біографічної довідки військовослужбовця, ОСОБА_4 одружений. До складу його сім`ї належать: мати ОСОБА_1 , 1957 року народження, сестра ОСОБА_7 , 1978 року народженн, дочка ОСОБА_3 , 2008 року народження, дружина ОСОБА_5 , 1989 року народження.

Станом на день звернення з даною заявою до суду від матері військовослужбовця не надходило жодних повідомлень чи інформації про наявність відомостей про його місце знаходження, як і заяви про виплату грошового забезпечення.

Не надходило жодних повідомлень чи інформації про наявність відомостей про місце знаходження чоловіка і від дружини ОСОБА_8 .

У заявника також відсутні відомості про місце знаходження чи проживання ОСОБА_5 .

Згідно копії довідки від 10.01.2024, виданої начальником НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 виконує бойове розпорядження і знаходиться в оперативному підпорядкуванні командира Тактичної Групи «Рівне» Оперативного Угрупування Військ «Волинь» Оперативно Стратегічного Угрупування Військ «Північ» згідно бойового розпорядження ОУВ «Волинь» від 26.07.2023 № 2099 з 31.07.2023, тобто включено до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави. 3 05 серпня 2023 року 1 прикордонний загін виконує бойове розпорядження командира Тактичної Групи « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Оперативного Угрупування Військ «Волинь» Оперативно Стратегічного Угрупування Військ «Північ» із стабілізаційних дій у визначеному районі відповідальності з тимчасовим місцем дислокації в смт Володимирець, Вараського району, Рівненської області.

Як зазначено у п.27 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, днем припинення (розірвання) контракту є день набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця в установленому законом порядку безвісно відсутнім. Визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення померлим чи встановлення факту смерті військовослужбовця здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу або у розпорядженні якого він перебував, якщо з такою заявою до суду не звернулися інші особи.

3 наданої до заяви інформації та документів вбачається, що з такою заявою до суду не зверталися інші особи.

Статтею 43 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статей 305, 306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц).

У той же час другою першою статті 46 ЦК України, у редакції станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_4 проходив військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_1 з розташуванням у місті Маріуполь та в ході проведення заходів із розчищення завалів та ліквідації наслідків прицільних авіаударів ворожою авіацією 12 травня 2022 року по району пункту тимчасової дислокації прикордонного загону (ПАТ МК «Азовсталь») залишився під завалами, а в подальшому, 18 травня 2022 року, зарахований до бойових безповоротних втрат особового складу військовослужбовців НОМЕР_2 прикордонного загону як безвісно відсутній.

На момент звернення до суду із цією заяву минуло понад шість місяців від вказаних подій, а на момент розгляду заяви апеляційним судом понад два роки з моменту події, яка слугувала підставою для фіксації ОСОБА_4 як безвісно відсутнього внаслідок залишення під завалами будівель, уражених авіаударами ворога. Тобто, обставини цієї справи вказують на те, що наявні правові підстави для визнання особи померлою.

У відповідності до пункту 6 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців безвісно відсутніх - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заява військової частини НОМЕР_1 про оголошення військовослужбовця ОСОБА_4 безвісно відсутнім, і така заява до задоволення не підлягає.

Частиною другою статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Виходячи зі змісту положень статтей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі частини першої статті 43 ЦК України.

Оцінюючи встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заяви військової частини НОМЕР_1 про визнання безвісно відсутнім військовослужбовця ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається із платіжної інструкції від 17.03.2024 року, апелянтом ОСОБА_2 при зверненні з апеляційною скаргою сплачено 908 гривень 40 копійок, які підлягають стягненню на її користь із заявника Військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2024 року скасувати.

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, ОСОБА_1 , про визнання особи безвісно відсутньою відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.