Провадження № 2/679/55/2024
Справа № 679/1246/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року

місто Нетішин Хмельницької області

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Пшенична Олександра Олександрівна, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначається, що сторони з 30.10.2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак через втрату почуттів любові та поваги, а також взаєморозуміння вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. На даний час сторони проживають окремо, позаяк позивач із дітьми виїхала на тимчасове проживання до Великобританії. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач переконана, що примирення сторін та збереження їх шлюбу є неможливим. З огляду на вказані обставини позивач просила суд розірваний зазначений шлюб, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

10.10.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 22).

14.11.2023 відповідач надав суду заяву про надання сторонам строку для примирення, яке за своїм змістом є також відзивом на позов, зазначивши, що він не погоджується на розірвання шлюбу та не визнає позов. Відповідач зазначає, що сторони перебувають у шлюбі з 30.10.2010 і мають від цього шлюбу двох малолітніх дітей. Після початку повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України дружина разом із дітьми задля власної безпеки виїхали до Великобританії, де вони перебувають до цього часу. До початку повномасштабної війни сторони мали чудові стосунки, проживали однією сім`єю та разом виховували своїх дітей. Вимушений виїзд в іншу країну, пов`язані із цим процеси та моральні переживання, а також окреме проживання подружжя призвели до емоційних сплесків, втоми та виснаження, що стало з часом відчуватися з боку дружини у телефонних розмовах та смс-повідомленнях на адресу відповідача. Проте ОСОБА_2 вважає, що це лише тимчасові труднощі, які не повинні стати причиною для розпаду сім`ї, яку необхідно зберегти в їх інтересах та (в першу чергу) в інтересах їх малолітніх дітей. Вимушене перебування подружжя окремо один від одного не може свідчити про припинення подружніх відносин між сторонами. Більше того, за час перебування дружини з дітьми за кордоном відповідач вже двічі їздив до Великобританії задля того, щоб побачитися зі своєю родиною та брати безпосередню участь у вихованні дітей. Відповідач категорично не погоджується із наведеними у позові доводами ОСОБА_1 щодо того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права та інтереси будь-кого. Навпаки, таке необдумане рішення позивача негативно вплине не тільки на особисті права та інтереси подружжя, а й (у першу чергу) на інтереси їх дітей.

24.11.2023 судом за клопотанням відповідача сторонам був призначений максимальний строк для примирення у вигляді шести місяців, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинене на цей строк (а.с. 39).

27.05.2024 провадження у справі було поновлене у зв?язку зі спливом призначеного судом строку для примирення, протягом якого будь-яких заяв чи клопотань від сторін не надійшло (а.с. 44).

30.05.2024 від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява, в якій остання наполягає на задоволенні позову та розірванні шлюбу сторін (а.с. 47).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 та відповідач відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 30.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області під актовим записом № 359, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14).

Як наголошується у ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Із позовної заяви судом встановлено, що через втрату почуттів любові та поваги, а також взаєморозуміння сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. На даний час сторони проживають окремо, позаяк позивач із дітьми виїхала на тимчасове проживання до Великобританії. Позивач переконана, що примирення сторін та збереження їх шлюбу є неможливим.

Відповідачем не надано суду доказів, що спростовують доводи позивача, а також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу.

Більше того, за клопотанням відповідача сторонам, з огляду на наявність в них малолітніх дітей та можливість зберегти сім`ю, надався шестимісячний строк для примирення, однак після його спливу обидві сторони будь-яких заяв чи клопотань не надали, при цьому відповідач не надав суду жодних доказів щодо вчинення ним протягом цього строку будь-яких дій, спрямованих на досягнення примирення, врегулювання спору та збереження шлюбу.

Суд наголошує, що з огляду на положення ст. 24 СК України примушування позивача до подальшого перебування у шлюбі з відповідачем законом не допускається, з огляду на що суд критично оцінює наведені відповідачем у його клопотанні міркування щодо можливості зберегти шлюб між сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Оскільки судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, позаяк позивач (зокрема і після спливу наданого судом сторонам строку для примирення) наполягає на розлученні, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн підтверджується платіжною інструкцією від 29.08.2023 (а.с. 5). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 30.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області під актовим записом № 359.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (однієї тисячі сімдесяти трьох гривень шістдесяти копійок).

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Нетішинському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Пшенична Олександра Олександрівна (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця роботи: Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Василя Червонія, буд. 39).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.Г. Безкровний