Справа № 724/1815/23
Провадження № 2/724/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судового засідання: Сенік М.І.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка Віталія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області в особі реєстраційної служби про визнання бездіяльності протиправної, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка Віталія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області в особі реєстраційної служби про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.08.2010 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1737 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0059, що розташована за адресою: с.Каплівка, Дністровського району, Чернівецької області, відповідно до якого власник земельної ділянки ОСОБА_4 передала йому в оренду земельну ділянку на 49 років 11 місяців та 30 днів. Договір оренди був зареєстрований Чернівецькою філією ДП «Центр ДЗК».

З моменту укладення договору оренди позивач добросовісно користувався данною земельною ділянкою за її цільовим призначенням. Орендна плата була здійснена в повному обсязі, про що свідчить розписка від 21.09.2016.

ОСОБА_4 померла, а вказану земельну ділянку успадкував її син ОСОБА_5 , який 14.08.2019 року за договором купівлі-продажу продав орендовану ним земельну ділянку ОСОБА_6 . Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року був посвідчений приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Мартинюк В.А. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №586.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.04.2021 року (у справі №724/460/20) визнано недійсним договір купівлі продажу спірної земельної ділянки від 14.08.2019 року. Рішення суду набрало законної сили 05.05.2021 року.

Позивач зазначає, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по данний час вбачається, що власником спірної земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0059, є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_5 , тому він звернувся до відповідача, як державного реєстратора, про вилучення з Державного реєстру прав власності запису про власника земельної ділянки. Проте, відповідач, як державний реєстратор, умисно, свідомо, не виконує рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.04.2021, не вилучає з реєстру запис про власника земельної ділянки ОСОБА_6 .

Позивач вказує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, він, як орендар цієї орендованої земельної ділянки не має можливості в повній мірі реалізувати своє право як орендар. Для проведення державної реєстрації права Договору оренди спірної земельної ділянки в ДРРП необхідне повернення реєстраційної дії здійсненої приватним нотаріусом Мартинюком В.А. у попередній стан, до реєстрації права купівлі-продажду земельної ділянки від 14.08.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , свідоцтва про право на спадщину на ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, позивач, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка В.А.;

- зобов`язати Державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка В.А. внести зміни до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно щодо визнаного за рішенням суду договору купівлі продажу від 14.08.2019 року земельної ділянки площею 0,1737 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0059, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровний в реєстрі за №586 , недійсним;

- стягнути з Державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка В.А. на користь позивача моральну шкоду в розмірі 28 000 грн;

- стягнути з Державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка В.А. витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 серпня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.61).

Ухвалою суду від 02.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.104).

Позиція сторін

07.09.2023 року відповідачем приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк В.А. подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необгрунтованим (а.с.65-68).

Відзив обгрунтовує тим, що 14.08.2019 року ним було посвідчено договір купівлі-продажу за №586 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо земельної ділянки, площею 0,1737 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на територіії с.Каплівка, Хотинського району, Чернівецької області. Зазначена земельна ділянка на момент посвідчення договору купівлі продажу, не була обтяжена ні орендою, ні будь-якими іншими обтяженнями чи обмеженнями. 05.04.2021 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 визнано недійсним. Після одержання рішення суду ним було вчинено дії, які передбачені п.7.6 глави І Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5. Документ, що посвідчує право власності, який подавався для вчинення нотаріальної дії, буде повернутий відчужувачу майна, як того вимагає п.7.7 Порядку, одразу ж, як тільки відчужувач майна цього зажадає. Разом з тим, власник земельної ділянки, ОСОБА_5 , в період з моменту набрання рішенням суду законної сили і по сьогоднішній день, до нього з питань повернення йому документу, який подавався для вчинення договору купівлі продажу та реєстрації за ним права власності на земельну ділянку не звертався, ні особисто, ні через представника. Позивач, ОСОБА_1 , теж жодного разу не звертався до нього з належним чином оформленою заявою про проведення реєстраційних дій, отже, власник земельної ділянки не уповноважував його на це. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові, додавши, що після набрання законної сили рішенням суду від 05.04.2021 він неодноразово звертався до приватного нотаріуса Мартинюка В.А., як державного реєстратора, з заявами про скасування недійсного договору купівлі-продажу та внесення відповідних змін в ДРРП. Проте, з 14.05.2021 відповідачем порушуються вимоги законодавства в частині невиконання рішення суду та його конституційне право орендувати земельну ділянку. Також зазначає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у тривалому невиконанні рішення суду, він змушений був витрачати час та зусилля для звернення до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування та суду, щоб поновити свої порушені права, що призвело до погіршення його здоров`я та звернення за медичною допомогою до лікарів. Як наслідок, душевних хвилювань від протиправної поведінки відповідача зазнав і його батько ОСОБА_7 , 1931 р.н., з яким він проживає. Внаслідок неправомірних дій відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка виходячи з обсягу та характеру моральних і психологічних страждань оцінюється ним у 28 000 грн. Просив суд задовольнити позовні вимоги, а також стягути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.

Відповідач - приватний нотаріус Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка В.А. в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві, за його клопотанням був допитаний в суді в якості свідка. Так з його показів вбачається, що 14.08.2019 року ним було посвідчено договір купівлі-продажу за №586 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо земельної ділянки, площею 0,1737 га. Після одержання рішення суду від 05.04.2021 про визнаня вказаного договору купівлі-продажу недійсним, ним було вчинено дії, які передбачені п.7.6 глави І Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, а саме: проставлено відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставив відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Зміни до реєстру прав власності він не вносив, оскільки власник земельної ділянки ОСОБА_5 , після визнання договору купівлі-продажу недійсним, з відповідною заявою до нього не звертався. Вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав. ОСОБА_1 мав би звернутися з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав. Також просить відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, так як відсутній причинний зв`язок між хворобою позивача та діями нотаріуса.

Представник відповідача ОСОБА_3 підтримав позицію свого довірителя, просив відмовити у задоволенні позову за необґрунтованості та недоведеності.

Представник третьої особи Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином (а.с.128а). 10.01.2024 на адресу суду представником подано лист, згідно якого вважають позов ОСОБА_1 необгрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Зазначають, що 31.10.2020 ОСОБА_1 звертався з заявою до державного реєстратора Хотинської міської ради для проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди на земельну ділянку з реєстраційним номером 250, кадастровий номер :02:001:0059. В результаті розгляду цієї заяви Державний реєстратор прав на нерухоме майно встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, та виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №50998984 від 06.02.2020 року, в якому роз`яснив право на оскарження цього рішення. Рішення державного реєстратора позивачем не оскаржувалось. Після набрання законної сили рішення Хотинського районного суду від 05.04.2021 у справі №724/460/20 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, позивач повторно звернувся до Хотинської міської ради для реєстрації права оренди. Про результати розгляду заяви була надана відповідь від 15.11.2021 року, в якій було повідомлено, що державним реєстратором проводяться реєстраційні дії згідно судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно згідно п.9 ст.37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однак рішення суду від 05.04.2021 стосується виключно повноважень нотаріуса відповідно до п.п.7.6 п.7 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5 (а.с.138-139).

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 25.08.2010 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1737 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0059, що розташована за адресою: с.Каплівка, Дністровського району, Чернівецької області, відповідно до якого власник земельної ділянки ОСОБА_4 передала орендарю в оренду земельну ділянку на 49 років 11 місяців та 30 днів. Договір оренди був зареєстрований у Хотинському реєстраційному секторі Чернівецької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.10.2010 за №74 (ас.17-22).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 16.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17.04.2019 року набув право власності на орендовану позивачем земельну ділянку, яку 14 серпня 2019 року за договором купівлі-продажу продав ОСОБА_6 (а.с.14-16).

Договір купівлі- продажу земельної ділянки площею 0,1737 га, кадастровий номер :02:001:0059, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 серпня 2019 року державним реєстратором приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Віталієм Анатолійовичем за №586 /індексний номер: 48241137 від 14.08.2019/. На підставі договору купівлі-продажу №586 від 14.08.2019 право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.15).

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк В.А., в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року, з підстав порушення його переважного права на придбання орендованої ним земельної ділянки.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2021 року у справі №724/460/20, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , загальною площею 0,1737 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0059, що розташована за адресою: село Каплівка, Дністровського району, Чернівецької області, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. та зареєстровано в реєстрі за №586 (а.с.8-12). Рішення суду набрало законної сили 14.05.2021 року.

14.05.2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся із заявою до приватного нотаріуса Хотинського нотаріального округу Мартинюка В.А., з проханням скасувати договір купівлі продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та внести відповідні зміни про скасування цього договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.25).

В подальшому, позивач, неодноразово, 05.07.2021, 14.02.2023, 23.06.2023 звертався на адресу приватного нотаріуса Хотинського нотаріального округу Мартинюка В.А. з заявами та пропозицією досудового врегулювання спору, в яких просив виконати рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.04.2021 та скасувати договір купівлі продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року, який рішенням суду визнано недійсним та внести відповідні зміни про скасування цього договору в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.27).

02.08.2021 приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. було надано письмову відповідь позивачу, в якій викладено зміст статті 31-1 Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей проведення реєстраційних дій на підставі рішення суду (а.с.28).

Крім того, з листа приватного нотаріуса Мартинюка В.А. від 08.03.2023 року направленого на адресу позивача вбачається, що після одержання рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.04.2021 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019, ним було вчинено дії, які передбачені п.7.6 глави І Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, а саме: проставлено відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставлено відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Також роз`яснено, що у випадку реєстрації права власності на земельну ділянку за попереднім власником позивачу необхідно з`явитися до реєстратора особисто з нотаріально посвідченою довіреністю від ОСОБА_5 на вчинення реєстраційних дій (а.с.42).

Також з долучених позивачем до позову письмових доказів вбачається, що позивач, після набрання рішенням суду законної сили, також звертався до державного реєстратора Хотинської міської ради щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень договору оренди земельної ділянки укладеного 25.08.2010 року. З відповіді від 04.05.2023 року вбачається, що перереєструвати договір оренди земельної ділянки від 25.08.2010 укладеного між ОСОБА_4 та позивачем неможливо, у зв`язку з тим, що визнання договорів купівлі продажу недійсними не належить до повноважень державного реєстратора. Для проведення державної реєстрації права оренди даної земельної ділянки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, необхідне повернення реєстраційної дії приватного нотаріуса Мартинюка В.А. у попередній стан до свідоцтва про право на спадщину (а.с.49).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 20 липня 2023 року,власником земельної ділянки площею 0,1737 га, кадастровий номер :02:001:0059, є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк В.А. та зареєстрованого за №586(а.с.54).

Позивач звертаючись з даним позовом зазначає, що внаслідок протиправної бездіяльності державного реєстратора приватного нотаріуса Мартинюка В.А., яка полягає у невиконанні рішення суду, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, порушуються його права та охоронювані законом інтереси, як орендаря земельної ділянки, оскільки він позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17, провадження № 12-173гс18).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно з ч.1 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус.

У ч.1 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Передумовою законності нотаріальних актів є те, що нотаріус перед вчиненням нотаріальних дій має перевіряти відповідність їх закону.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за викоанням судового рішення здійснює суд.

Так, згідно з п. 7.6 Глави 1 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору.

Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить перелік речових прав та їх обтяжень, які підлягають реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі ДРПП). До таких, зокрема, відносяться право власності на похідні від нього речові права оренда, емфітевзис, суперфіцій, сервітут тощо., а також обтяження речових прав.

Відповідно до частини першої статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Установлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 цього Кодексу).

За змістом статті 216 цього Кодексу наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом з тим частиною третьою цієї статті передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Такі особливості встановлено, зокрема, статтей 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Отже, чинна редакція встановлює, зокрема, такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника такого судового рішення.

З наведеного вбачається, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.

Отже, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт.

Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, необхідно одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту, оскільки згідно з ЦК України право власності виникає з моменту його реєстрації.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс 21), задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами).

З наданих в судовому засіданні показів відповідача, в якості свідка, вбачається, що він одержавши рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.04.2021 року діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до Закону України «Про нотаріат» та відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п.7.6 глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зокрема, одержавши рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним він проставив про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставив відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Також зазначив, що посвідчення, зміна чи скасування договору купівлі-продажу не є речовим правом і не може бути внесене до ДРПП, оскільки це не передбачено Законом.

Також, з рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 в березні 2020 року звертався до суду лише з позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2019 року, позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав не заявляв.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2018 року у справі №800/426/17, у постанові Верховного суду від 17.04.2019 року у справі №342/158/17 та у постанові Верховного суду від 21.07.2019 року у справі №855/314/19.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що нотаріусом проігноровано вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо обов`язковості виконання рішення суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним та невнесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, як було зазначено вище, приватний нотаріус Мартинюк В.А., отримавши рішення суду, вчинив нотаріальні дії, як то передбачено вимогами п.7.6 глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та ст.7 Закону України «Про нотаріат», на письмові звернення позивача надавав останньому письмові роз`яснення щодо виконання даного рішення суду, підстав для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування прав на нерухоме майно у нотаріуса не було, оскільки рішенням суду про скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав не виносилось, таким чином, відповідач вчинив дії, прийняв рішення з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, і наведене виключає можливість визнавати протиправною бездіяльність державного реєстратора - нотаріуса.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність державного реєстратора - нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії, а тому ці позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, тому судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.259, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюка Віталія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області в особі реєстраційної служби про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: державний реєстратор приватний нотаріус Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Віталій Анатолійович, місце знаходження: 60000, м.Хотин, вул.Шевченка, буд.2-Г, Дністровського району Чернівецької області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області в особі реєстраційної служби, , місце знаходження: 60000, м. Хотин, вул. О. Кобилянської. буд.2-А, Дністровського району Чернівецької області.

Повний текст судового рішення складено 22 січня 2024 року.

Суддя Т. М. Ковальчук