Справа № 953/8837/24
Провадження № 2/953/3755/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Глос М. Л.,
за участю секретаря судового засідання Сороченко М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від усіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує такими обставинами. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на зараз позивачка з відповідачем припинили фактичні шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, дитина залишилася проживати разом із матір?ю. Матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_2 не надає, хоча інших утриманців не має, й обставин, які б об`єктивно перешкоджали йому виконувати відповідний батьківський обов`язок, не існує. Водночас ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років.
У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що зазначене у позовній заяві і підтверджене даними Єдиного державного демографічного реєстру. Проте відповідна поштова кореспонденція поверталася оператором поштового зв`язку через закінчення терміну зберігання. Інші адреси позивачу і суду невідомі. За таких обставин суд вжив усіх передбачених законом необхідних заходів для сповіщення відповідача про розгляд справи і процесуальні можливості для цього вичерпані.
З огляду на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (набрала чинності для України 11.09.1997 року), відповідно до яких здійснення судового розгляду упродовж розумного строку є одним із елементів права людини на справедливий суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
Верховний Суд, узагальнюючи судову практику, зазначив, що інститут заочного провадження спрямований на Реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства. У цій Рекомендації Комітет Міністрів акцентував увагу на важливості доступу сторін до спрощених і оперативніших судових процедур, захисту їх від невиправданих затримок, для чого необхідні надання і реалізація судом повноважень здійснювати судочинство більш ефективно.
За таких обставин, оскільки відповідач у встановленому законом порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин свого неприбуття не повідомив, з заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався, відзиву не подав, і позивачка не заперечує проти прийняття заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне і можливе постановити заочне рішення на підставі поданих письмових доказів.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до вимог
ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з таких підстав.
03.07.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Харківська) Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 2213, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана обставина підтверджена свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2 від 31.05.2022 року, у якому позивачка зазначена матір`ю, а відповідач батьком.
Позивачка зареєстрована разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова.
Даючи зазначеним обставинам правову оцінку з точки зору наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 наведеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Належне виконання цього батьківського обов`язку є важливою умовою реалізації гарантованого ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з цією статтею, а також ч. 1 ст. 12 згаданого Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, її виховання, навчання і розвиток.
Стягнення державою з батьків аліментів є одним з установлених законодавцем способів захисту прав та інтересів дитини, покликаних гарантувати їй принаймні мінімально необхідний рівень життя, створити належні матеріальні умови для всебічного та гармонійного розвитку.
Як унормовано ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій та (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким вона проживає. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначає суд.
Керуючись ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною 2 зазначеної вище статті розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років визначено у розмірі 3 196 гривень.
У частині 4 ст. 183 СК України законодавець передбачає можливість стягнення у судовому порядку аліментів на утримання дитини у розмірі від заробітку (доходу) батька чи матері на одну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів для диини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У розумінні ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
Як унормовано ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі поданих позивачкою і досліджених у судовому засіданні доказів суд встановив, що після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір?ю і перебуває на повному її матеріальному утриманні. Відповідач не є особою з інвалідністю, пенсіонером, непрацездатним і не має на утриманні інших непрацездатних членів сім?ї, у тому числі неповнолітніх дітей. Жодних обставин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі і могли бути правовою підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти, у ході судового розгляді не встановлено.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.
За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідне судове рішення на підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263-265, 353 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт у формі ID картки № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт у формі ID картки № НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Київський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуюча суддя М. Л. Глос