ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7772/24 Справа № 206/1512/24 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 вересня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2515 - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

04 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Самарського районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просить суд, ухвалити додаткове рішення, яким змінити прізвище позивача після розірвання шлюбу на дошлюбне « ОСОБА_1 ».

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача ОСОБА_2 про зміну прізвища позивача на дошлюбне « ОСОБА_1 » по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвала суду мотивована тим, що як вбачається із матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, позивачем згідно заявлених вимог не зазначалося про бажання змінити прізвище на дошлюбне, а тому судом не вирішувалося дане питання, оскільки суд не може при ухваленні рішення виходити за межі заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити додаткове рішення рішення, яким змінити прізвище позивачки після розірвання шлюбу на дошлюбне « ОСОБА_1 », посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що норми матеріального права не містять вимоги щодо зазначення прохання про зміну прізвища на дошлюбне саме у позові.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Так, матеріалами справи встановлено, що у березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за яким просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 вересня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2515.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 19 вересня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2515 - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що як вбачається із матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, позивачем згідно заявлених вимог не зазначалося про бажання змінити прізвище на дошлюбне, а тому судом не вирішувалося дане питання, оскільки суд не може при ухваленні рішення виходити за межі заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України (в редакції на час ухвалення постанови Пленуму); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК України, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Системний аналіз змісту даної норми права свідчить про те, що відновлення свого дошлюбного прізвище є правом того з подружжя, яке змінило своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, і вирішення цього питання залежить від його волевиявлення, оскільки особа має також право іменуватися і тим прізвищем, якого вона набула після реєстрації шлюбу.

Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги про те, що норми матеріального права не містять вимоги щодо зазначення прохання про зміну прізвища на дошлюбне саме у позові, колегія суддів відхиляє, оскільки додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов передбачених ст. 270 ЦПК України, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, проте, позовна заява не містять вимоги про відновлення дошлюбного прізвища позивачки.

Колегія суддів наголошує, що хоча позивачкою не було заявлено позовної вимоги про відновлення дошлюбного прізвища, проте це не може бути перешкодою для реалізації нею свого права на відновлення дошлюбного прізвища, закріпленого ст. 113 СК України, оскільки законодавством передбачений інший шлях відновлення даного права, а саме в порядку, передбаченому Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 915 від 11 липня 2007 р. з наступними змінами, яким передбачена можливість зміни прізвища також у зв`язку з розірванням шлюбу, що не було змінено під час державної реєстрації розірвання шлюбу чи розірвання шлюбу у судовому порядку (п.3).

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко