Справа № 613/2015/23
Провадження № 2/545/1217/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

з участю секретаря Делії Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, в якому просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до частки всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Богодухівського місцевого суду Харківської області від 22 вересня 2011 року, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30 % встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На сьогоднішній день на утриманні позивача перебуває його мати ОСОБА_6 , 1952 року народження та дружина ОСОБА_7 , 1987 року народження, яка має хронічні захворювання та потребує постійного лікування та обстежень.

Відповідач надала відзив на позов, у якому прохає відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на наступне. ОСОБА_1 є батьком їх спільної дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (14 років). Рішенням Богодухівського місцевого суду Харківської області від 22.09.2011 року у справі № 2004/2-417/11 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.08.2011 року. Позивач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується доданою до позовної заяви копією довідки № 547 від 17.10.2023 року, виданої військовою частиною. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (за формою ОК-7), копія яких додана до позову, зазначено суми фактичного заробітку/доходу ОСОБА_1 за звітні 2012,2017,2018,2020,2021 роки. Проте, на підтвердження факту зміни (погіршення) матеріального становища ОСОБА_1 , не надано жодного доказу про доходи позивача протягом наступних років до моменту звернення до суду. Слід зазначити, що з аналізу доданих до позовної заяви додатків, неможливо встановити зміни матеріального стану позивача в частині його погіршення. Відтак, вимогу позивача про зменшення розміру аліментів вважає безпідставною, враховуючи відсутність даних чи доказів, які б свідчили про те. Підставою для зменшення розміру аліментів позивач вказує перебування на його утриманні його матері ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_7 . Водночас серед додатків до позовної заяви відсутні будь-які докази, довідки, квитанції, чи наявність рішень судів, виконавчих листів, тощо, якими б встановлювалось, що матеріальна допомога таким особам надається. Копія Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3754 від 24.10.2023 року підтверджує, що мати ОСОБА_1 зареєстрована за тією ж адресою, що і сам позивач. Проте дана довідка не є належним та достовірним доказом, що здатен підтвердити факт утримання (надання матеріальної допомоги) позивачем його матері. Більше того, згідно відомостей, вказаних на першій сторінці позовної заяви, фактичне місце проживання позивача: АДРЕСА_3 . Відповідно до доданої до позову копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 15.06.2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 15.06.2018 року зареєстрували шлюб (актовий запис № 610). Проте, згідно правової позиції викладеної Верховним Судом в постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів в разі, якщо матеріальний стан позивача не погіршився, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року (справа №442/7666/15). Також, за твердженням позивача, його дружина ОСОБА_7 має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування та обстежень, а саме хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт з компресією корінців з обох боків, стадія довготривалого загострення, порушення функцій хребта, лівої нижньої кінцівки. На підтвердження цієї обставини додано копії медичних документів, а саме: Консультативний висновок № 839381 від 14.01.2020 року, згідно з п.6 якого, головним лікарем рекомендовано спостереження у травматолога за місцем проживання; Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 2740 неврологічного відділення, згідно якої ОСОБА_7 перебувала у стаціонарі з 26.12.2019 року по 21.01.2020 року та була виписана з поліпшенням. Трудові рекомендації: до праці 22.01.2020 року. Лікувальні рекомендації: нагляд невропатолога, ортопеда-вертебролога, терапевта, ендокринолога. Просить суд звернути увагу, що вказані документи видані ще у 2020 році. Позивачем не доданого жодного медичного документа на підтвердження проходження ОСОБА_7 будь-яких медичних обстежень (в тому числі рекомендованих) та їх результати протягом 2020-2024 років. Таким чином, вказівка на хронічний характер захворювання та потребу у постійному лікуванні та обстеженнях не відповідає дійсності, а твердження ОСОБА_1 про наявність у дружини хронічних захворювань станом на день звернення до суду з позовом - не підтверджено жодними доказами.

У відповідь на відзив позивачем ОСОБА_1 було подано заперечення на відзив у якому зазначив наступне. Відповідачем зазначається, що на даний час ним не доведено хворобу дружини, та про те, що ним надано довідку за 2020 рік, але враховуючи той факт, що дружина має хронічний дискогенний попереково-крижовий радикуліт з компресією корінців з обох боків, стадія довготривалого загострення, порушення функцій хребта, лівої н/кінцівки, але після лікування у дружини лише тимчасове поліпшення, так як порушення функцій хребта потребує постійного нагляду, обстеження та лікування, до того ж хоче звернути увагу, що дане захворення хронічне, і взагалі не виліковне. З приводу того, що на його утриманні знаходиться його мати ОСОБА_6 , відповідачем зазначено про його фактичне місце проживання, але хоче зауважити, що на даний час він проходить військову службу в ЗСУ і для того, щоб надавати матері матеріальну допомогу спільне проживання не потрібно. До того ж батько позивача ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати залишилась без підтримки та матеріальної допомоги, тому утримання батьків їх повнолітніми дітьми, це його обов`язок, його мати отримує пенсію в розмірі 3985 грн. Крім того, так як він знаходить на службі в ЗСУ, на даний час надати довідку про доходи не має можливості. Просить врахувати те, що кошти йому потрібні (крім утримання дитини ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_7 та матері, ОСОБА_6 ) і на його утримання, для придбання військової амуніції.

Також на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Щодо нібито утримання позивачем своєї матері. У своїх запереченнях на відзив позивач стверджує, що підставою для зменшення розміру аліментів є, зокрема, перебування на його утриманні його матері ОСОБА_6 . Ані до позовної заяви, ані до відповіді на відзив позивачем не додано жодних документів на підтвердження вказаних вище обставин. Зокрема, з довідки про доходи №313210 виданої пенсіонеру ОСОБА_6 неможливо встановити наявність родинних відносин між позивачем та ОСОБА_6 (син-мати). У відповіді на відзив позивач зазначає, що його батько ОСОБА_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати залишилась без підтримки та матеріальної допомоги, тому її утримання є його обов`язком. Однак, відповідач стверджує, що їй відомо, що позивач ОСОБА_1 не єдиний син у сім`ї, а має старшого брата - ОСОБА_1 . Більше того, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (з 24.01.2007 року, основний КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур) та зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання позивача - АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з ЄДРПОУ та копією Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3754 від 24.10.2023 року, доданою до позовної заяви. ОСОБА_1 має обов`язки з утримання матері у тому ж обсязі, що й позивач. До того ж здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 протягом останніх 17 років у провідній сфері економіки виключає відсутність у нього можливості з утримання (надання матеріальної допомоги) своїй матері ОСОБА_6 . Відтак, позивач не єдиний утримувач ОСОБА_6 . Також, просить суд звернути увагу, що встановлений чинним законодавством обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не свідчить про автоматичне виконання цього обов`язку та надання матеріальної допомоги. Обов`язок утримувати батьків включає: сплату аліментів і участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено факту утримання ним своєї матері. А тому, таке твердження не може бути підставою для задоволення позову.

Щодо нібито утримання позивачем своєї дружини. У своїх запереченнях на відзив позивач стверджує, що підставою для зменшення розміру аліментів є, також, перебування на його утриманні дружини ОСОБА_9 . За твердженням позивача, його теперішня дружина має невиліковні хронічні захворювання, які потребують постійного лікування та обстежень. Однак, вказані обставини не доведені та не можуть братись судом до уваги з огляду на наступне. По-перше, діагноз дружини позивача підтверджується копією Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2740, згідно якої ОСОБА_7 21.01.2020 року була виписана з поліпшенням. Трудові рекомендації: до прані 22.01.2020 року. Таким чином, наявність захворювання у ОСОБА_7 не перешкоджає їй піклуватись та утримувати себе самостійно. Доказів протилежного позивачем не надано. По-друге, медичні документи, що підтверджують діагноз дружини позивача, отримані у 2020 році. ОСОБА_1 не доданого жодного медичного документа па підтвердження проходження ОСОБА_7 будь-яких медичних обстежень (в тому числі рекомендованих) та їх результати протягом 2020-2024 років. Вказане нівелює твердження позивача щодо хронічного характеру та невиліковності захворювання дружини. По-третє, позивачем не додано жодних доказів на підтвердження того, що позивач надає будь-яку матеріальну допомогу дружині ОСОБА_7 , в тому числі, пов`язану з підтриманням стану її здоров`я. Тобто, факт утримання дружини не доведено жодними доказами.

У судове засідання позивач не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат- Петренко В.П. надав до суду заяву в яких заперечував проти задоволення позовних вимог, розгляд справи прохав провести у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є колишнім подружжям, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з відповідачем.

Встановлено, що Рішенням Богодухівського місцевого суду Харківської області від 22 вересня 2011 року у справі №2004/2-417/11 стягнуто з ОСОБА_1 , 1985 року народження, уродженця м.Богодухова Харківської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , працює військовослужбовцем у військовій частині НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 серпня 2011 року.

Також встановлено, що на виконанні в Богодухівському відділі ДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 34489612, відкрите на підставі виконавчого листа № 2004/2-417/2011, виданого Богодухівським районним судом Харківської області 04.10.2011 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 серпня 2011 року та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.10.2023 року.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей150,180СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 статті 192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми СК України зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з`явився додатковий обов`язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказував на те, що на сьогоднішній день на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_6 , 1952 року народження та дружина ОСОБА_7 , 1987 року народження, яка має хронічні захворювання та потребує постійного лікування та обстежень. Проте не підтвердив ці факти жодними доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Зокрема, копія Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3754 від 24.10.2023 року дійсно підтверджує, що мати ОСОБА_1 зареєстрована за тією ж адресою, що і сам позивач. Проте дана довідка не є належним та достовірним доказом, що здатен підтвердити факт утримання (надання матеріальної допомоги) позивачем його матері. Стверджуючи про наявність обов`язку з утримання матері, позивач не підтвердив виконання цього обов`язку, а саме не надав розрахунок витрат, середньому потребує його матір на місяць, а також не підтвердив наданий матеріальної допомоги матері у відповідному розмірі.

За твердженням позивача, його теперішня дружина має невиліковні хронічні захворювання, які потребують постійного лікування та обстежень. Однак, вказані обставини не доведені, з огляду на наступне. Так, діагноз дружини позивача підтверджується копією Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2740, згідно якої ОСОБА_7 21.01.2020 року була виписана з поліпшенням. Трудові рекомендації: до праці 22.01.2020 року. Таким чином, наявність захворювання у ОСОБА_7 не перешкоджає їй піклуватись та утримувати себе самостійно. Доказів протилежного позивачем не надано. Медичні документи, що підтверджують діагноз дружини позивача, отримані у 2020 році. ОСОБА_1 не доданого жодного медичного документа па підтвердження проходження ОСОБА_7 будь-яких медичних обстежень (в тому числі рекомендованих) та їх результати протягом 2020-2024 років. Також, позивачем не додано жодних доказів на підтвердження того, що позивач надає будь-яку матеріальну допомогу дружині ОСОБА_7 , в тому числі, пов`язану з підтриманням стану її здоров`я. Тобто, факт утримання дружини не доведено жодними доказами.

Крім того, встановлено, що позивач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується доданою до позовної заяви копією довідки № 547 від 17.10.2023 року, виданої військовою частиною. На підтвердження факту зміни (погіршення) матеріального становища ОСОБА_1 , не надано жодного доказу.

А відтак суд вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не додано жодних доказів на підтвердження того, що позивач надає матеріальну допомогу матері ОСОБА_6 та дружині ОСОБА_7 , а також відсутні будь-які інші дані та докази, з яких би вбачалось погіршення стану здоров`я позивача чи наявність інших причин, які б могли вплинути на можливість позивача сплачувати аліменти на дитину у раніше встановленому судовим рішенням розміру.

Враховуючи вище викладене, розмір аліментів, які позивач щомісячно сплачує на утримання доньки у розмірі 1/3 частини є розумним та не суперечить приписам норм сімейного права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 81, 89, 259, 263, 265,279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів.

Судовий збір віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: А. Г. Потетій