Провадження № 2-з/337/16/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26.06.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Крім того ухвалою суду від 26.06.2024 задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1

01.07.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно, в якому позивачка за зустрічним позовом просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Touareg», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 03.07.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду,об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

Разом із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову вказує, що предметом зустрічного позову є автомобіль «Volkswagen Touareg», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя. У позивача за зустрічним позовом є всі підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 , який одноособово користується вказаним автомобілем, має реальну можливість здійснити його відчуження без її згоди на користь іншої особи. Крім того, постійна експлуатація автомобіля пов`язана із погіршенням його технічного стану, зношеністю вузлів та агрегатів, можливістю пошкодження автомобіля як самим відповідачем, так і сторонніми особами, зокрема, внаслідок ДТП, що призведе до зниження його вартості. Невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду у випадку задоволення судом її позову.

Просить накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Touareg», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , заборонити йому експлуатацію (користування) вказаним автомобілем до прийняття судом рішення по справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Так, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії (п. 1, п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

За приписами ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд вважає, що заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову за змістом та формою відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, підстав для її повернення немає, у зв`язку з чим вона підлягає судовому розгляду без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За змістом норм діючого законодавства забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих документів про те, що автомобіль «Volkswagen Touareg», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який вона просить накласти арешт із забороною користування, зареєстрований на праві власності за її колишнім чоловіком відповідачем ОСОБА_2 або за іншою особою.

Таким чином суд не має можливості встановити належність автомобіля відповідачу за зустрічним позовом, відповідно, зробити обґрунтований висновок щодо співмірності та адекватності заходів забезпечення позову, про які просить заявник, зі змістом та розміром позовних вимог.

До зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 долучила клопотання про витребування судом інформації стосовно спірного автомобіля, що свідчить про відсутність у неї підтверджуючих документів щодо власника спірного автомобіля. Вказане клопотання судом вирішено під час прийняття зустрічного позову до розгляду.

Водночас, заява про забезпечення позову повинна бути розглянута судом не пізніше двох днів з дня її надходження, а на час розгляду вказаної заяви така інформація в матеріалах справи відсутня.

Отже, враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують право власності на вищевказаний автомобіль, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, підстави для її задоволення та забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль із забороною ним користуватись відсутні, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а тому позивач за зустрічним позовом, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що невжиття відповідних заходів унеможливить чи утруднить виконання рішення суду, може повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.149-154, 157, 259-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволеннізаяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.В.Сидорова