ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9224/24 Справа № 207/1740/24 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Медведєва Ліна Василівна, на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року в цивільній справі номер 207/1740/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29.01.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4841536 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту - 28.10.2021 року вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору; строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4. кредитного договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

25.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. Підпунктом 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №18-04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 10000,00 грн - тіло кредиту та 22800,00 грн - нараховані відсотки, всього 32800,00 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість яка становить 32800,00 грн, 8790,40 грн інфляційні втрати, 2019,22 грн три відсотки річних і витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32800,00 гривень, інфляційні витрати в розмірі 8790,40 грн, та три відсотки річних в розмірі 2019,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Медведєва Л.В., подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.06.2024 року та відмовити у їх стягненні за безпідставністю, стягнути з позивача сплачений апелянтом судовий збір.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_1 вважає, що позивач по справі не надав будь-яких доказів, що з його боку була вчинена якась дія, направлена на укладення цього договору та на отримання коштів на умовах позики, немає доказів на підтвердження отримання відповідачем цих коштів

Щодо вимог позивача та нарахування ним індексу інфляції та трьох процентів річних за час прострочення зазначає, що в договорі, укладеному між позивачем та відповідачем встановлений інший, підвищений розмір процентів, а тому підстав для задоволення вимог у цій частини позову не має.

Вважає рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги розмірі 10000,00 грн незаконним. На момент подання позову представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги з адвокатом Столітнім М.М. від 10.07.2023 року та розрахунок судових витрат, які позивач очікує у зв`язку з розглядом справи на суму 10000,00 грн, а продовжувала справу вже інший адвокат - Крюкова Л.В., яка надавала до суду відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів, але суд першої інстанції стягнув витрати за надання правової допомоги, не врахував, що справу вели різні адвокати розмір правової допомоги не є обґрунтованим ними належним чином. Представником позивача не було надано детального опису робіт та витрат, які він поніс на їх виконання, що не дозволяє вирахувати витрати, які не підлягають відшкодуванню в якості витрат за надання правової допомоги.

Від ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити судове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська у цивільній справі №207/1740/24 від 13.06.2024 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в апеляційній

інстанції у розмірі 8000,00 грн.

Кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві.

Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 28.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту не виникає.

ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, тому позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений платіжний провайдер має відповідну ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом.

Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 18 квітня 2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних».

Орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції 8000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 28.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4841536 про надання споживчого кредиту (а.с. 14-19).

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. (п. 1.4. кредитного договору).

01 липня 202 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім» укладено договір про надання послуг з переказу платежів (а.с. 61-63зв).

ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснює діяльність зі здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків на підставі ліцензії Національного банку України (а.с. 69).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (номер транзакції 99768458), що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 65-68).

18 квітня 2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №18-04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №18-04/23-Ф та витягом з реєстру боржників (а.с. 56-60, 60зв, 42).

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.04.2023 року заборгованість відповідача по кредитному договору складає 10000 грн - тіло кредиту, 22800,00 грн - нараховані проценти (а.с. 25-39).

У позовній заяві наведено розрахунок інфляційних втрат (8790,40 грн) та 3% річних (2019,22 грн) за порушення зобов`язання (а.с. 7зв-8).

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено:

договір про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2024 року (а.с. 70-71);

ордер від 14.03.2024 року, яким адвоката Столітнього М.М. уповноважено представляти інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с. 46);

звіт від 14.03.2024 року про надання правової допомоги згідно з договором №10/07-2023, відповідно до якого адвокатом було надано послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4841536 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 ; складення позовної заяви в справі, подання до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська позовної заяви, на загальну суму 10000,00 грн (а.с. 21);

рахунок на оплату по замовленню №2505/14/03 від 14.03.2024 року на суму 10000,00 грн (а.с. 40).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості.

Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості у повному обсязі.

Апеляційний суд не може погодитись в повній мірі з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховним Судом у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 зроблено наступний висновок щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме, на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Судом встановлено, що 28.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №4841536 про надання споживчого кредиту.

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4. кредитного договору).

01 липня 202 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім» укладено договір про надання послуг з переказу платежів.

ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснює діяльність зі здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків на підставі ліцензії Національного банку України.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (номер транзакції 99768458), що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

25.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Підпунктом 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

18 квітня 2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №18-04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №18-04/23-Ф та витягом з реєстру боржників.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.04.2023 року заборгованість відповідача по кредитному договору складає: 10000,00 грн - тіло кредиту, 22800,00 грн - нараховані проценти.

Таким чином, встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №4841536 про надання споживчого кредиту, який підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався, а також, що відповідач був обізнаний з умовами кредитного договору, про що свідчить його електронний підпис.

Відповідачем не спростовано наведений позивачем розрахунок заборгованості.

Разом з тим, у позовній заяві наведено розрахунок інфляційних втрат (8790,40 грн) та 3% річних (2019,22 грн) за порушення зобов`язання, які позивач просив стягнути з відповідача.

Проте, з наведених розрахунків вбачається, що вони здійснені за період з березня 2022 року по лютий 2024 року, тобто у період дії воєнного стану. Відповідач відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був звільнений від сплати інфляційних втрат у розмірі 8790,40 грн та 3% річних у розмірі 2019,22 грн.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 32800,00 грн, проте дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки вони були нараховані у період воєнного стану.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено:

договір про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2024 року;

ордер від 14.03.2024 року, яким адвоката Столітнього М.М. уповноважено представляти інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»;

звіт від 14.03.2024 року про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023, відповідно до якого адвокатом було надано послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4841536 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 ; складення позовної заяви в справі, подання до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська позовної заяви, на загальну суму 10000,00 грн.;

рахунок на оплату по замовленню №2505/14/03 від 14.03.2024 року на суму 10000,00 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

Виходячи з наведеного, враховуючи заперечення відповідача, складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають частковому задоволенню, отже є обґрунтованими у розмірі 2000,00 грн.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в частинах задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання зобов`язання та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ухвалив судове рішення, яке не відповідає нормам процесуального права та обставинам справи, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання зобов`язання з ухваленням в цій частині судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, а в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та сплати судового збору - зміні.

Розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, висловлену у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд виходить з наступного.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано:

довіреність від 16.08.2024 року, якою уповноважено адвоката Крюкову представляти інтереси ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в судах України;

звіт від 16.09.2024 року про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2023, відповідно до якого адвокатом було надано послуги: gравова експертиза документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу., на загальну суму 8000,00 грн. (а.с. 97).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають частковому задоволенню, оскільки доводи відзиву на апеляційну скаргу повторюють доводи відповіді на відзив у суді першої інстанції, що датована 20.05.2024 року, тому адвокат не потребував значного часу на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, отже є обґрунтованими у розмірі 1000,00 грн.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 91), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1821,95 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн (а.с. 156), тому з позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 900,66 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Медведєва Ліна Василівна, задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання зобов`язання скасувати, в частині розподілу судових витрат - змінити.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення виконання зобов`язання - відмовити.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 2000,00 грн.

В інший частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 900,66 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: