ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря судових засідань Кавунець А.Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кравченко К.М. звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26 грудня 2023 року позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. У зв`язку з вище викладеним позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 27 лютого 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

04.03.2024 через систему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_3 направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому вони зазначили, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , пояснюючи тим, що відповідач порушення чи не визнання прав позивача не допускав. Позивач може здійснити захист свого права шляхом оскарження дій державного нотаріуса. Також, представник відповідача направив заяву про розгляд справи без участі, в якій просив проводити підготовче провадження без його участі.

03.04.2024 на адресу суду надійшла витребувана судом з Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори ЦМУ МЮ (м.Київ) копія спадкової справи №875/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином. 01.05.2024 представник відповідача Томашівської сільської ради Панчоха О.С. направив через систему «Електронний суд» письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність, та ухвалення рішення у справі відповідно до Закону на підставі поданих доказів. 17.06.2024 до канцелярії суду представник позивача адвокат Кравченко К.М. подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 07 жовтня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) /а.с.22/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про його народження, серії НОМЕР_2 /а.с.19/.

Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

В передбачений законом шестимісячний термін позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, тому в силу ст. 1268 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину.

Постановою про відмову у чиненні нотаріальних дій від 26 грудня 2023 року винесену державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотарільної контори Зубченко Л.С., позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок, а також у зв`язку з тим, що права власності на цей житловий будинок не зареєстровано /а.с.28-29/.

Згідно довідки Фастівського БТІ №1267 від 08.12.2023 встановлено, що згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ», станом на 01.01.2023 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не реєструвалося та не видавалося /а.с.20/.

Доказом належності спадкодавці ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується довідкою виконавчого комітету Томашівської сільської ради Фастівського району київської області №16-03/306 від 18.12.2023, де вказано, що згідно по господарського обліку даний будинок рахується за ОСОБА_2 , про що свідчить запис у по господарській книзі №3 с. Кощіївка за 2021-2025 роки /а.с.50/.

Також, згідно відповіді Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області від 24.08.2023 за №02-19/171, вбачається наступне, відповідно до інформації. Яка міститься в земельно-шнуровій книзі та книгах по господарського обліку с. Дорогинка та с. Кощіївка, що до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка розміром 0,25 га була надано ОСОБА_2 1951 р.н. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, земельна ділянка не приватизована /а.с.52/.

Факт належності ОСОБА_2 , житлового будинку АДРЕСА_1 , підтверджується також, наступними доказами: копією страхового свідоцтва від 27.09.1999 року; копією податкового повідомлення від 15.07.2003; копією акту про передачу на відповідне зберігання пломб від 12.02.2000 року; копією страховки Оранта за 1996 рік; копією договору про користування електричною енергією від 29.05.2000 року; квитанцією про сплату земельного податку за 2002,2003 роки; копією договору страхування майна від 07.10.2003 року; копією договору страхування майна від 13.02.2008 року /а.с.23-27,30, 51,53-59/.

Як вбачається з витребуваної судом спадкової справи №875/2022, що заведена Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем за законом всього майна померлої є її син ОСОБА_1 .

Проте, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на зазначений в цьому документі житловий будинок, а також, у зв`язку з тим, що права власності на цей житловий будинок не зареєстровано , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину/а.с.133-156/.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

Право власності, згідно ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «про судову практику розгляду справ спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р. та погодженого з Верховним судом УРСР 15.01.1966 р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у по господарській книзі більшість громадян своє право в БТІ не зареєстрували. Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно статті 95 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 223, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст.16, 179, 328, 392, 1218, 1268, 1270, 1296 ЦК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд,-

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 51,6 кв.м.; житловою площею 28,5 кв.м., з прибудовами та господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2024.

Суддя Л.М.Ковалевська