Ухвала

27 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 539/2217/23

провадження № 61-8528ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати спільним майном подружжя нежитлове приміщення - шпиталь зі складом, загальною площею 617,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши за кожним право власності по 1/2 частині на таке майно.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що з 24 червня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду 26 вересня 2022 року. У період шлюбу, а саме, 16 лютого 2018 року, відповідач прийняв участь в електронних торгах через систему «СЕТАМ» та за спільні кошти подружжя придбав нежитлове приміщення - шпиталь зі складом, загальною площею 617,6 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Указане нерухоме майно було придбано за 824 000,00 грн та в подальшому право власності на нього зареєстровано за відповідачем. Після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу об`єкт нерухомості залишився у відповідача, й до цього часу перебуває у його володінні та користуванні. Добровільного варіанту розподілу відповідач не бажає, а тому позивач просила позов задовольнити.

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області рішенням від 19 лютого 2024 року позов задовольнив. Визнав нежитлову будівлю - шпиталь зі складом, загальною площею 617,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі - шпиталю зі складом, загальною площею 617,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі - шпиталю зі складом, загальною площею 617,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 120,00 грн.

Полтавський апеляційний суд постановою від 28 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузьмич Н. О., залишив без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року - без змін.

У червні 2024 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати суду інформацію про ціну позову за вимогу майнового характеру (станом на дату подання позову до суду), а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши такий розмір належними доказами (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно вартості спірного нерухомого майна станом на дату подання позову до суду), та сплатити його в розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного нерухомого майна, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, у якій заявник зазначає, що сума судового збору, яка була сплачена позивачкою за подання позовної заяви до суду першої інстанції становила 4 120,00 грн, а тому судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 200 %, з урахуванням вартості спірного нерухомого майна, становить 8 240,00 грн, який ОСОБА_1 сплатив та надав документ про його сплату.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Судами встановлено, що 16 лютого 2018 року на прилюдних торгах відповідач придбав нежитлове приміщення - шпиталь зі складом, загальною площею 617,6 кв, м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за 824 000,00 грн, що підтверджується протоколом № 316903 проведення електронних торгів.

Також, в позовній заяві позивачка визначила ціну позову у розмірі 412 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, ціна позову у цій справі (визнання права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна) становить 412 000,00 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов