ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 569/2734/23

Провадження № 22-з/4820/295/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Едімік» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Едімік», третя особа приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Якимчук Ірина Павлівна про стягнення коштів та визнання договору в частині недійсним за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стаднічук Н.Л. від 21 лютого 2024 року, додаткові рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2024 року, від 12 серпня 2024 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2024 року та додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду від 01 березня 2024 року задоволено частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2024 року в частині стягнення інфляційних втрат та розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Едімік» (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, 18, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 58820,19 грн. інфляційних втрат та 3008,22 грн. понесених судових витрат.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Едімік» (33024, м.Рівне, вул. Млинівська, 18, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 70429,63 грн. інфляційних втрат та 2828 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення залишено без змін.

Додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2024 року в частині стягнення витрат на правову допомогу на користь ТОВ «Едімік» скасовано, в заяві ТОВ «Едімік» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року залишено без задоволення.

Додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року залишено без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Едімік» (33024, м.Рівне, вул.Млинівська, 18, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1149,05 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги; на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1048,12 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

09 грудня 2024 року представниця відповідача подала клопотання про стягнення з позивачів витрат, понесених на професійну правничу допомогу ТОВ «Едімік» та супутніх витрат. Вказувала, що договором про надання правової допомоги від 31.03.2023 року сторонами погоджено розмір гонорару в суді апеляційної інстанції 8000 грн. Відповідно до п.3.3 Договору понесені при виконанні договору фактичні витрати підлягають додатковому відшкодуванню клієнтом відповідно до рахунку. На виконання умов договору виставлено рахунок № INV-001326 від 21.03.2024 року на оплату гонорару за правничу допомогу у судовій справі. 25.03.2024 року ТОВ «Едімік» сплачено 8000 грн. гонорару, що підтверджується платіжною інструкцією №68995982. Також 05.12.2024 року виставлено рахунок на відшкодування понесених витрат у справі на суму 390 грн. Опис фактично наданої правової допомоги та фактично понесених витрат у справі міститься у звіті про розмір витрат на правову допомогу Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» ТОВ «Едімік» у справі №569/2734/23 у Хмельницькому апеляційному суді станом на 03.12.2024 року. Відповідно до п. 3.6. Договору надання правової допомоги та її зміст може засвідчуватися звітом, який складає захисник. Враховуючи необхідність вказати у звіті весь обсяг наданої правової допомоги, такий звіт не може складатися до проголошення апеляційним судом постанови. Тому відповідач з поважних причин подає ці докази після ухвалення судового рішення.

У відзиві представник позивачів просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розумність та добросовісність є засадами цивільного законодавства, що застосовуються для оцінки поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних норм права при вирішенні спорів, а також для тлумачення процесуальних норм права (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Апеляційний суд констатує, що заява ТОВ «Едімік» про розподіл судових витрат з відповідними доказами подана після ухвалення судового рішення згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, водночас наведені у заяві причини неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів апеляційний суд оцінює як неповажні.

Так, згідно п. 3.1 договору про надання правової допомоги у цій справі укладено Адвокатським бюро «Миколи Бляшина» та ТОВ «Едімік» 31.03.2023 року, сторони з урахуванням принципу свободи договору погодили розмір гонорару за цим договором у фіксованому розмірі за представництво у судовій справі в суді першої інстанції 20000 грн., за представництво в суді ІІ інстанції (при наявності розгляду в цій інстанції) 8000 грн. (а.с. 70, том 3).

Рахунок №INV-001326 АБ «Миколи Бляшина» на суму 8000 грн. (гонорар за правничу допомогу) складено 21.03.2024 року.

ТОВ «Едімік» 25.03.2024 року сплачено 8000 грн. за вказаним рахунком (а.с. 106, том 3).

У матеріалах справи наявні три фіскальні чеки №№888, 870, 861 від 15.04.2024 року по 60 грн. кожний (а.с. 12-14, том 3), всього на суму 180 грн, що підтверджують понесені поштові витрати на направлення відзиву на апеляційну скаргу 15.04.2024 року.

Також в матеріалах справи містяться фіскальні чеки №№520, 539, 512 від 06.11.2024 року по 70 грн. кожний (а.с. 77-79 том 3), всього на суму 210 грн., що підтверджують понесені поштові витрати на направлення відзиву на апеляційну скаргу 06.11.2024 року (а.с. 77-79 том 3).

Тобто, станом на 03.12.2024 року до ухвалення судового рішення апеляційним судом у представника відповідача були усі докази щодо розміру витрат на правничу допомогу, а також докази щодо розміру понесених поштових витрат про направлення відзивів на апеляційну скаргу на суму 390 грн.

Попри уточнення апеляційним судом у представниці відповідача, остання не повідомила та не обґрунтувала розмір витрат, які вже було понесено стороною у справі.

При цьому, як вбачається зі змісту пунктів 3.4, 3.6 договору від 31.03.2023 року, складання звіту про розмір витрат на правничу допомогу та супутніх витрат не є обов`язковим адвоката, і звіт (або рахунок ) подається замовнику з метою оплати ним послуг, що вже фактично відбулося 25.03.2024 року.

Отже, представник ТОВ «Едімік» цілком міг подати до суду усі докази щодо обсягу понесених витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення рішення у цій справі.

З врахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що сторона відповідача без поважних причин не подала докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, тому згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України відсутні підстави вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення в суді апеляційної інстанції.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 285/5547/21, від 11.04.2024 року в справі № 344/12148/23.

Керуючись ст.ст. 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Едімік» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 грудня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк