Справа № 450/2828/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/3002/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авенсус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3534791, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 5000 грн. на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 1,90 % в день. 01 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 7050 грн. зі строком користування кредитом 30 днів та строком дії договору 3 роки зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 1,75 % за один день користування кредитом. 07квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 6500 грн. на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 1,66 % від суми кредиту за кожен день користування ним. 22березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2-38618, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 3000 грн. строком до 07 квітня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 2,7 % на прострочену заборгованість у день. Стверджує, що вищезазначені кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону. Зазначає, що сторони договорів узгодили між собою розмір кредиту, грошову одиницю, в якій її надано, строк та умови кредитування, а підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про наявність волі позичальника на їх укладення. Вказує, що кредитні кошти надано відповідачу шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, однак у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість в розмірі 128461.59 грн., що складається із: заборгованості за кредитним договором № 3534791 від 21 січня 2021 року в розмірі 16235,00 грн., з яких 5000 грн. заборгованість за основним боргом, 11235 грн. заборгованість за відсотками; заборгованості за кредитним договором № від 01 березня 2021 року в розмірі 80828.09 грн., з яких 7049.99 грн. заборгованість за основним боргом, 73778.10 грн. заборгованість за відсотками; заборгованості за кредитним договором № від 07квітня 2021 року в розмірі 23120.50 грн., з яких 6500 грн. заборгованість за основним боргом, 16620.50 грн. заборгованість за відсотками; заборгованості за кредитним договором № 2-38618 від 22березня 2021 року в розмірі 8278.00 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за основним боргом, 5278.00 грн. заборгованість за відсотками. Наголошує, що на підставі договорів факторингу, укладених між ним та кредитодавцями за вищезазначеними кредитними договорами набуло права вимоги до відповідача.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 3534791 від 21 січня 2021 року в розмірі 16235,00 грн., за кредитним договором № від 01 березня 2021 року в розмірі 80828.09 грн., за кредитним договором № від 07квітня 2021 року в розмірі 23120.50 грн., за кредитним договором № 2-38618 від 22березня 2021 року в розмірі 8278.00 грн., а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами в розмірі 128461.59 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорам задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в загальній сумі 128461.59 грн.: за кредитним договором № 3534791 в розмірі 16235,00 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11235 грн. сума заборгованості за відсотками; за договором позики № в розмірі 80828.09 грн., з яких 7049.99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 73778.10 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № в розмірі 23120.50 грн., з яких 6500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 16620.50 грн. сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 2-38618 в розмірі 8278.00 грн., з яких 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5278.00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що в позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість на підставі чотирьох окремих кредитних договорів, а сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи, відтак позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні позову. Зазначає, що надані позивачем договори, на підставі яких він просить стягнути з неї на його користь заборгованості не містять її підпису як позичальника, а відтак в матеріалах справи відсутні докази укладення договорів та досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договорів. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів, що наявні в матеріалах справи договори є електронними документами, створеними в порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що такі договори підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою з можливістю ідентифікувати підписанта договору, що є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вважає, що у договори із споживачем не повинні включатися умови, які є несправедливими, а оскільки вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, така вимога позивача не підлягає до задоволення. Вказує, що умови договорів є настільки заплутаними та суперечливими, що неможливо перевірити правильність здійснених позивачем розрахунків за процентами та встановити їх відповідність умовам договору. Наголошує, що участь у договорі споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Звертає увагу, що заборгованість за процентами за користування кредитом є неспіврозмірною із сумою наданого кредиту, тому необхідно зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру заборгованості за кредитом. На думку позивача, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, а саме, банку, тому не може бути доказом, який підтверджує наявність та розмір заборгованості. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази перерахування їй кредитних коштів. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 17 грудня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 09 грудня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 17 грудня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитними договорами у відповідача виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 128461.59 грн., з яких 16235,00 грн. заборгованість за кредитним договором № 3534791 від 21 січня 2021 року, 80828.09 грн. заборгованість за кредитним договором № від 01 березня 2021 року, 23120.50 грн. заборгованість за кредитним договором № від 07квітня 2021 року, 8278.00 грн. заборгованість за кредитним договором № 2-38618 від 22березня 2021 року.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3534791, за умовами якого товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з пунктом 1.3. договору про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року сума кредиту складає 5000 грн.

Пунктом 1.4. договору про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року передбачений строк дії договору 30 днів.

Відповідно до п. 1.5. договору про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року стандартна процента ставка становить 1.90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація відповідно до п. 4.3 договору.

Крім того, в пункті 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року передбачена знижена процентна ставка, що становить 1,805 % в день та порядок її застосування.

В пункті 2.1 договору про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року вбачається, що така становить 16235.00 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 5000 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 11235 грн.

30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, зазначених в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 30112021 від 30 листопада 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 30112021 від 30 листопада 2021 року.

01 березня 2021 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором заявку-анкету на отримання кредиту № 3507450, в якій просила надати їй кредит в розмірі 7050 грн. на споживчі цілі терміном 30 днів шляхом перерахування коштів на її платіжну картку № НОМЕР_2 .

На підставі підписаної ОСОБА_1 заявки-анкети на отримання кредиту №3507450 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» надіслало їй пропозицію (оферту) укласти договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 01 березня 2021 року, з якою позичальник погодилася, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором акцепт оферти на укладення договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /3 від 01 березня 2021 року.

Отже, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /3 від 01 березня 2021 року, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в споживчих цілях в розмірі 7050 грн.

Квитанцією від 01 березня 2021 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» перерахувало 7050 грн. на платіжну картку № НОМЕР_2 , зазначену ОСОБА_1 в заявці-анкеті на отримання кредиту № 3507450 від 01 березня 2021 року.

В умовах кредитного договору № /3 від 01 березня 2021 року передбачена відсоткова ставка в розмірі 1.75 % за один день користування кредитом.

Крім того, сторони погодили, що строк користування кредитом становить 30 днів, а строк дії договору 3 роки, не зазначивши при цьому порядку та процедури пролонгації строку користування кредитом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № /3 від 01 березня 2021 року за період з 22 червня 2022 року до 30 квітня 2024 року вбачається, що така становить 80828.09 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 7049.99 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 73778.10 грн.

22 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» укладено договір факторингу № 22/06-22, за умовами якого ТзОВ «Інфінанс» зобов`язується відступити за плату ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 22/06-22 від 22 червня 2022 року ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за кредитним договором № /3 від 01 березня 2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

22 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2-38618, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 3000 грн.

Пунктом 2 договору позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року передбачено, що строк дії договору 17 днів, а процентна ставка за користування кредитними коштами становить 1,80 % в день.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року за період з 28 вересня 2021 року по 30 квітня 2024 року вбачається, що така становить 8278 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 3000 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 5278 грн.

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТзОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити за плату ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 28 вересня 2021 року ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за договором позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

07 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №333650514, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 6500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п. 1.2 договору № 333650514 від 07 квітня 2021 року кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).

Виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 605.90 % річних, що становить 1,66 % від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.4.1 кредитного договору № 333650514 від 07 квітня 2021 року).

Платіжним дорученням від 07 квітня 2021 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 6500.00 грн. на підставі договору №333650514 від 07 квітня 2021 року.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 333650514 від 07 квітня 2021 року за період з 21 жовтня 2022 року до 30 квітня 2024 року вбачається, що така становить 23120.50 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 65000 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 16620.50 грн.

На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліона Плюс» право вимоги за кредитним договором №333650514 від 07 квітня 2021 року.

В подальшому 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТзОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТзОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за кредитним договором № 333650514, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що за умовами вищезазначених договорів відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів в повному обсязі, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність про наявність підстав для стягненняз ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за основним боргом за вищезазначеними кредитними договорами.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зауважила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Оскільки договір про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року укладено на 30 днів, строк дії договору закінчився 20 лютого 2021 року.

Разом з тим, умовами договору передбачений порядок продовження строку його дії за ініціативою споживача (пролонгація), а також порядок автопролонгації строку кредиту.

Відповідно до п. 4.3.1. договору про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року сторони домовилися, що у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача.

Як вбачається з розрахунку заборгованості 20 лютого 2021 року ОСОБА_1 сплатила 2707.50 грн. на погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року, які зараховані як плата за відсотками за користування тілом кредиту.

Оскільки на день закінчення строку дії договору про надання споживчого кредиту №3534791 від 21 січня 2021 року після внесення платежу в розмірі 2707.50 грн. у ОСОБА_1 була наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 грн., договір автопролонговано на строк, що не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, тобто, до 21 травня 2021 року.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року підлягали нарахуванню до 21 травня 2021 року.

Разом з тим, з поданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносила кошти на погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року, які зараховувалися саме на погашення процентів за користування кредитними коштами, зокрема, 20 лютого 2021 року 2707.50 грн., 20 березня 2021 року 2660 грн., 06 травня 20221 року 4465.00 грн. та враховані позивачем в розрахунку заборгованості

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 21 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту №3534791 від 21 січня 2021 року становить 1425 грн.

Оскільки, звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» із заявкою-анкетою на отримання кредиту, ОСОБА_1 просила надати їй кредит строком на 30 днів, договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /3 від 01 березня 2021 року передбачений строк користування кредитом 30 днів, а умови договору хоч і містять положення про те, що строк дії договору 3 роки, однак не містять порядку та процедури пролонгації строку користування кредитом, відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що відсотки за користування кредитним коштами можуть нараховуватися протягом визначеного договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 01 березня 2021 року тридцятиденного строку користування кредитними коштами, тобто до 31 березня 2021 року.

Відтак, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /3 від 01 березня 2021 року після 31 березня 2021 року є безпідставним.

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 31 березня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами за договором № /3 від 01 березня 2021 року становить 3824.78 грн.

Оскільки договір позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року укладено на 17 днів, строк дії договору закінчився 07 квітня 2021 року.

В умовах договору позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року сторони домовилися про плату за користування кредитними коштами в розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 54,00 грн. за кожен день користування кредитними коштами.

Враховуючи те, що кредитний договір укладено на 17 днів у позичальника виник обов`язок зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 918 грн. (54 грн. х 17 днів = 918 грн.).

З огляду на те, що договір № 333650514 від 07 квітня 2021 року укладено на 30 днів, строк дії договору закінчився 07 травня 2021 року, відтак, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитним коштами лише до 07 травня 2021 року включно.

Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 07 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами за договором № 333650514 від 07 квітня 2021 року становить 3237 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 30954.78 грн., що складається із заборгованості: за договором про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року в розмірі 6425 грн. з яких 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, а 1425 грн. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /3 від 01 березня 2021 року в розмірі 10 874.78 грн., з яких 7050 грн. заборгованість за тілом кредиту, а 3824.78 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; за договором позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року в розмірі 9737 грн., з яких 6500 грн. заборгованість за тілом кредиту, а 3237 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; за договором № 333650514 від 07 квітня 2021 року в розмірі 3918 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, а 918 грн. заборгованість за відсотками за користування тілом кредиту.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнення на його користь заборгованості в розмірі 30954.78 грн., то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 729,75 грн. судового збору за подання позову, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3447,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню 729.75 грн. судового збору за подання позову, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3447,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, то враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2717,63 грн. судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2024 рокув частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3534791 від 21 січня 2021 року в розмірі 6425 грн., за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 01 березня 2021 року в розмірі 10 874.78 грн., за договором позики № 2-38618 від 22 березня 2021 року в розмірі 9737 грн., за договором № 333650514 від 07 квітня 2021 року в розмірі 3918 грн., а всього 30954.78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2717,63 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 17.12.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк