КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/12845/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8915/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н.В., у справі позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року позивач АТ «Універсал Банк» - звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22 жовтня 2019 року у розмірі 66 366,56 грн. станом на 15 вересня 2022 року, покласти на відповідача понесені судові витрати (а.с. 1-8).

Свої вимоги мотивував тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Вказував, що особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Зазначав, що Умови та правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Вказував, що 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 100 000,00 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8 % річних).

Зазначав, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Вказувала, що у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, в зв`язку з чим на підставі п.п. 4.16 п. 4 розділу ІІ Умов, відбувалось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 15 жовтня 2022 року направив відповідачеві повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте, відповідач свої зобов`язання не виконав.

У зв`язку викладеним, станом на 15 вересня 2022 року у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 66 366,56 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом - 66 366,56 грн., загальний залишок заборгованості за відсоткам - 0 грн., заборгованість за пенею - 0 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0 грн. (а.с. 1-8).

27 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 , в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 46-48).

На обґрунтування відзиву зазначав, що позивач АТ «Універсал Банк» не врахував фактичну неможливість відповідачем виконання взятих на нього зобов`язань в силу існування обставин непереборної сили (форс - мажор). Так, ТПП України 28 лютого 2022 року видала лист за №2024/02.0-7.1, в якому засвідчила наявність форс-мажорної обставини (непереборної сили) у зв`язку з введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, відповідача було відряджено на підставі наказу Мінекономіки від 25.02.2022 року №379-22 до Пункту управління з 24 лютого 2022 року на період введення воєнного стану з метою здійснення невідкладних заходів. Після повернення з відрядження відповідач тривалий час перебував на лікуванні, що підтверджується листами непрацездатності № 4346906-1; 4461922-1. Також, неодноразово відряджався до інших міст для вжиття заходів щодо ефективного функціонування Мінекономіки, зокрема на підставі наказів.

Посилався на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX та відкритого листа Національного банку України від 14.04.2022 року, де зазначено, що НБУ у зв`язку із суттєвим погіршенням фінансового стану позичальників рекомендує фінансовим установам активніше пропонувати своїм клієнтам - споживачам реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитом або кредитні канікули. Водночас НБУ нагадав банкам, іншим установам та колекторським компаніям про необхідність дотримуватись правил під час обслуговування споживчого кредиту.

Також, відповідач вказував, що останній раз користувався карткою у грудні 2021 року поповнивши рахунок на 4 320,00 грн., однак, вказана картка була втрачена. Крім того, з розрахунку заборгованості не зрозуміло, як нараховувалися відсотки по кредитному договору та на якій підставі збільшувався кредитний ліміт.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено(а.с. 51-57).

Не погодившись з рішенням районного суду, 29 лютого 2024 року представник АТ «Універсал Банк» - Приходько Л.А. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 61-73).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, дійсним обставинам справи.

Зазначала, що у відповідача зобов`язання зі сплати щомісячного платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.4,16 п. 4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. У свою чергу банк 15 жовтня 2022 року направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим відповідно до п. 4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу».

Вказувала, що Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» крім того, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», споживач перед укладенням договору має самостійно ознайомитисьз інформацією, яка розміщена на офіційному веб-ресурсі для прийняття усвідомленого рішення.

Пояснювала, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, та ОСОБА_1 ознайомлений саме з Умовами та правилами, які діяли на дату підписання анкети-заяви. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Таким чином, з використанням власного пін-коду відповідач має цілодобовий доступ до тарифів та реальну можливість з ними ознайомлюватись.

Звертала увагу суду, що сторонами договору було погоджено можливість коригування встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000,00 грн., протягом всього строку користуванням кредитними коштами. Зазначала, що 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було надано кредитний ліміт по картці в сумі 15 000,00 грн. В подальшому 10 жовтня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 14 500,00 грн., 12 жовтня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 14 000,00 грн., 17 жовтня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 13 600,00 грн., 16 грудня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 13 300,00 грн., 10 квітня 2020 року кредитний ліміт було збільшено до 43 300,00 грн., 14 червня 2020 року кредитний ліміт було збільшено до 60 000,00 грн., 11 березня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 59 600,00 грн., 01 квітня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 58 700,00 грн., 10 червня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 58 500,00 грн., 13 червня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 58 200,00 грн., 03 серпня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 57 300,00 грн., 04 серпня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 56 900,00 грн., 27 серпня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 55 200,00 грн., 02 листопада 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 54 600,00 грн., 31 грудня 2021 року кредитний ліміт було зменшено до 53 600,00 грн.

Вказувала, що вперше кредитні кошти позичальник використав 22 жовтня 2019 року, а саме: 22 жовтня 2019 року о 15:07:18 ОСОБА_1 використав перші кредитні кошти в розмірі - 1 040,00 грн., після чого залишок кредитних коштів на рахунку позичальника становив - 13 960,00 грн. Так, в період з 22 жовтня 2019 року по 01 січня 2022 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту та здійснював поповнення карткового рахунку. В подальшому відповідач і надалі продовжував користуватися кредитними коштами, за якими утворилася заборгованість та не погашена до теперішнього часу.

Звертала увагу, що на підтвердження погашення та виникнення заборгованості за кредитом банком було надано детальний розрахунок заборгованості з якого чітко вбачається періоди виникнення боргу та факт ухиляння від сплати заборгованості.

На підтвердження використання ОСОБА_1 кредитних коштів в межах встановленого йому кредитного ліміту до апеляційної скарги надала виписку про рух коштів від 28 лютого 2024 року та виписки по аналітичних рахунках боржника. Зазначала, що виписки не долучались до позовної заяви, оскільки всі погашення, заборгованості, нарахування були відображені та підтвердженні розрахунком заборгованості, а відповідачем не висловлювалось жодних заперечень з приводу наявної заборгованості.

Вважала, що розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованості, залишок заборгованості за наданим кредитом, дата нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Звертала увагу, що особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Зазначала, що у анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 22 жовтня 2019 року, а саме в п. 3 відповідач підтвердив, що він ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Саме у вказаних умовах та тарифах зазначаються розмір базової відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір збільшеної відсоткової ставки на місяць за карткою на суму загальної заборгованості, а також санкції за порушення зобов`язань за кредитом ( в залежності від кількості днів прострочення).

Вважала, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору з відповідачем (а.с. 61-73).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Відповідно до матеріалів справи, 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» в АТ «Універсал Банк» (а.с. 10).

Анкета-заява містить детальну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться фото паспорта ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 анкети-заяви відповідач, підписавши вказану заяву погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.

Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник договору у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Також, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (п. 3)

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

До анкети-заяви банк долучив Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «Мonobank», додатками якого єПаспорт споживчого кредиту «Чорна картка monobank» від 01 вересня 2022 року та таблиця обчислення загальної вартості для споживача, які відповідачем не підписані(а.с. 17-32).

До позовної заяви позивач долучив розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 15 вересня 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 66 366,56 грн. (а.с. 14-16).

Також, до позовної заяви було додано копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 11-2) та копію картки фізичної особи платника податків (а.с. 13).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2019 року відповідач з метою отримання банківських послуг заповнив і підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Гайдучок В.Я. , який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта (а.с. 10).

Так, анкета-заява від 22 жовтня 2019 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність.

В Анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку, строк дії цієї картки.

У позовній заяві позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором посилався на положення Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «Мonobank».

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг (п. 2).

Згідно з п. 3 анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Мonobank», Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такий правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і цих обставин не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Примірник Умов та правил обслуговуванням фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 жовтня 2019 року шляхом підписання анкети-заяви.

Звертаючись з позовом позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 66 366,56 грн. станом на 15 вересня 2022 року, на підтвердження чого надав до суду розрахунок заборгованості (а.с. 14-16).

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним фінансовим документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, доказів того, чи було задоволено анкету-заяву ОСОБА_1 та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму - матеріали справи не містять.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач користувався наданими банком коштами та має заборгованість саме у визначеному позивачем розмірі.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі, на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому банківському рахунку позичальника та докази відкриття кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких як суд першої, так і суд апеляційної інстанції був би спроможний самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості.

Проте, під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком суд апеляційної інстанції враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Оскільки на підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості за договором від 22 жовтня 2019 року в сумі 66 366,56 грн, позивач надав лише відомості щодо загального залишку заборгованості, без надання доказів встановлення розміру кредитного ліміту, в межах якого відповідач міг користуватися кредитними коштами, та суми використаних коштів, а відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості навести свій розрахунок заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погодилась з висновком районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову АТ «Універсал Банк».

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До суду апеляційної інстанції представник позивача - Приходько Л.А. надала банківські виписки по особовому рахунку відповідача за період з 22 жовтня 2019 року по 15 вересня 2022 року, копію довідки про розмір встановленого ліміту станом на 28 лютого 2024 року, копію довідки про наявність рахунку від 28 лютого 2024 року, виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 22 жовтня 2019 року по 15 вересня 2022 року(а.с. 84-114).

Апелянт є позивачем у справі, а тому мав об`єктивну можливість подати докази до позовної заяви або в суді першої інстанції. Колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази у суд першої інстанції не подавались позивачем, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції та позивач із будь-якими заявами щодо долучення до справи вказаних доказів не звертався.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо досягнення сторонами усіх істотних умов договору колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не містять обґрунтованих посилань на докази, які б підтверджували факт укладення між сторонами кредитного договору, видачі кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, строк дії картки, строк повернення кредиту, тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що позичальник, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг погодився з його умовами, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені посилання представника позивача не відповідають змісту анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку вони були чинні.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова