Провадження № 2/727/2478/24
УХВАЛА

30 грудня 2024 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Танасійчук Н.М., розглянувши заяву про відвід судді - Танасійчук Н.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_2 про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт із одним із батьків

Відповідно до автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Танасійчук Н.М.

26.12.2024 року позивачем через електронний суд подано заяву про відвід судді Танасійчук Н.М..

Відвід мотивований тим, що у провадженні судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Танасійчук Н.М. перебувала справа №727/5956/23 за первісним позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком та зустрічним позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Суддя Танасійчук Н.М. 25 березня 2024 року зволікала із оголошенням перерви у судовому засіданні , у зв"язку із тим, що у м. Києві де перебував ОСОБА_1 з сином, пролунали вибухи та була оголошена повітряна тривога, чим наразила їх на небезпеку.

В судовому засіданні 28 березня 2024 року суддя позбавила доступу до правосуддя та відключила від відеоконференції ОСОБА_1 , який приймав участь у судовому засіданні з квартири , в якій знаходився його малолітній син, та "за компанію" було видадено і адвоката Якименка М.М., який приймав участь у відеоконференції із свого робочого місця , не обгрунтувавши мотивів видалення. Суддя Танасійчук Н.М. виявила відверту упередженість на неповагу до учасників процесу, чим викликає недовіру до суду. Крім того суддя Танасійчук проігнорувала та приховала ключові докази у справі, які стосуються інтересів дитини, в рішенні по справі №727/5956/23, незважаючи на чисельні прохання під час судового засідання, а то й навіть вимоги, оцінити і навести мотиви прийняття або відхилення у рішенні суду висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС №СЕ-19-23/41019- ПС від 29.08.2023 (який був долучений до матеріалів справи).

Вказує, що суддя Танасійчук передчасно закрила підготовче судове засідання , відмовивши у долученні критичних доказів, а саме :

- висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС №СЕ-19-23/41019- ПС від 11.01.2024 року

- акт оцінки потреб сім"ї Святошинської районнної в м. Києві державної адміністрації, в якому вказувалося , що дитина любить батька , хоче з ним жити , оскільки мама ображала і била

- підтвердження невиконання та ухилення матері від виконання батьківських обов"язків.

Суддя не врахувала тричі висловлену думку дитини під час судового засідання про небажання проживати з матір"ю та бажання й надалі проживати з батьком; суддя невірно описала наявний у справі відеозапис, який є важливим доказом агресії матері до дитини; суддя жодним чином не надала оцінки судово- психологічній експертизі, яка була долучена як доказ до матеріалів справи, та вирвала з контексту доказів те, що було вигідно для винесення рішення на користь відповідачки, не надавши значення ключовим доказам по справі, а саме ті докази в яких вказувалося про вчинення насильства матері по відношенню до дитини .

Зазначає , що суддя Танасійчук Н.М. вже брала участь у розгляді спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 який пов`язаний з правами та інтересами дитини ОСОБА_3 . Та, на думку позивача, суддя Танасійчук є гендерно упередженою у питаннях що стосуються виховання дитини, а тому прихильна саме до матері дитини, незважаючи на обставини справи і ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, що унеможливить безсторонній розгляд нового позову ОСОБА_1 .

12 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав скаргу до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді та просив притягнути суддю ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та звільнити із займаної нею посади судді. Вищою радою правосуддя було відкрите дисциплінарне провадження № М2225/0/7-24 , наразі триває розгляд дисциплінарної скарги.

Таким чином ОСОБА_1 переконаний, що за наявності відкритого дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_1 у Вищій раді правосуддя суддя Танасійчук не спроможна забезпечити об"єктивний і неупереджений розгляд справи та ухвалити законне рішення. ОСОБА_1 вважає, що з метою помсти йому за подану скаргу у судді вже наперед сформована позиція у цій справі, і суддя не буде спрямовувати судовий розгляд на забезпечення повного , всебічного та об"єктивного з"ясування обставин справи.

Крім того заявник вказав, що суддя Танасійчук Н.М. 16.12.2024 року при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі 727/13656/24 допустила грубі помилки , які свідчать про її некомпетентність та недбале ставлення ддо своїх обов"язків, упередженість та невідповідність дій судді принципам обєктивності та належного судового розгляду. Зокрема у заяві позивач зазначив що звертається із вимогою "про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків" Натомість суддя Танасійчук Н.М. відкрила провадження з абсолютно іншим формулюванням суті спору, а саме: " про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини". Таке формулювання не відповідає суті позовних вимог позивача, , значно звужує предмет спору та перекручує його суть. Відкриття провадження з некоректним формулюванням суті спору може призвести до неправильного розгляду справи та винесення рішення, яке не вирішить заявлені вимоги та не забезпечить ефективного захисту прав особи.

Заявник зазначає, що головною метою відводу є гарантування безстороннності суду зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи, а мета самовідводу -запобігання будь- яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру та запобігти упередженості судді під час розгляду справи (рішення «Білуха проти України). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі LeComte, VanLeuven i DeMeyerevsBelgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, наслідком чого може бути відвід судді від розгляду справи.

Згідно ст.40 ЦК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як було встановлено судом, заява про відвід судді надійшла до суду 26.12.2024 року, в той час як підготовче судове засідання було призначено до розгляду на 24.01.2025 року, отже більше ніж за три робочі дні.

За змістом ч.7, ч.8 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

З урахуванням зазначеного, суд вирішує заяву про відвід невідкладно у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

За змістом ст. 36 Кодексу, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4)було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст. 75, 76 КПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку. Незгода учасників провадження з рішеннями суду не може викликати обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді або колегії суддів при розгляді кримінального провадження. Також це не є підставою для відводу судді або колегії суддів.

Тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, так як позивач не навів жодних фактів про причетність судді до спірних правовідносин, чи професійну упередженість судді. Побоювання наведені позивачем у поданій заяві про відвід не є об`єктивно обґрунтованими та не свідчать про особисту зацікавленість чи упередженість судді. Обставини, на які посилається представник, не передбачені статтями 36-37 ЦПК України, в якості підстав для відводу судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені заявником обставини не є підставою для відводу в силу положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви представника позивача.

З огляду на те, що відповідно до ст.36 ЦПК України заявлений відвід суд вважає необґрунтованим, то наявні правові підстави для передачі заяви, відповідно до ч. 3 ст.40 ЦПК України, до канцелярії Шевченківського районного суду м.Чернівці, для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Керуючись ст. ст.33,36,40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про відвід головуючого судді Танасійчук Н.М. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків передати до канцелярії Шевченківського районного суду м.Чернівці для визначення в порядку ч.1ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від остаточного рішення суду, включаються до апеляційної скарги на остаточне рішення суду.

Суддя Н.М. Танасійчук