Справа № 510/1251/24
Провадження № 2/510/1175/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Міхайліченко В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Аждер В.А. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21.05.2014р. (дата заведення спадкової справи 25.06.2013р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2014р. (є чинний заповіт заповідача ОСОБА_3 від 07.02.2011р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 із ОСОБА_4 ; копія виписки з погосподарської книги №4 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) (с.Долинське) Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 26.04.2024р. №128 про належність домоволодіння ОСОБА_3 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія договору купівлі-продажу від 17.08.2023р.; копія розписки ОСОБА_2 від 17.08.2023р.; копія акту прийому-передання нерухомості за договором купівлі-продажу від 17.08.2023р.;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , діюча через представника адвоката Аждер В.А., звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки ОСОБА_2 , зазначивши, що 17.08.2023 р. між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю належного їй житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 - за 118950 грн. 17.08.2023р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на житловий будинок (які були в неї в наявності). У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачка розпорядилась щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробила там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталась до відповідачки, однак ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачка пояснила, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (17.08.2023р.) вона не рахувалася зареєстрованим власником домоволодіння, а фактично володіла ним. Так, вищевказаний житловий будинок належав чоловікові відповідачки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким після своєї смерті заповів належне йому майно відповідачці (своїй дружині). У передбачений законом строк (25.06.2013р.) ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка, тобто вона юридично прийняла спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За юридичним оформленням права на спадщину відповідачка не зверталась. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 17.08.2023р. було укладено від імені продавця, який на той час не був оформлений ( не оформив спадкове право на житловий будинок та не зареєстрував належне йому право власності) власником нерухомості. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , вона не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_2 не мала права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що вона належним чином не оформила право на спадщину після смерті свого чоловіка (не зареєструвала її належним чином). Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка ОСОБА_2 продала, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 - за 118950 грн. 17.08.2023р. позивачка передала відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала позивачці документи на будинок (які були в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою, як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_2 (рахується зареєстрованим за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ) .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК