Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2024 Справа №607/24887/23 Провадження №2/607/1074/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович до Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею - 103, 1 кв. м., житловою площею - 64, 3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_2 , якою за життя був складений заповіт на її ім`я. Спадщину після смерті ОСОБА_2 вона прийняла у встановленому законом порядку. На даний час, вона не може оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 21.09.2023 приватним нотаріусом було відмолено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно.

Посилаючись на наведене, позивач просила задовольнити позов.

Ухвалою судді від 25.12.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/24887/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 29.02.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво смерть серії НОМЕР_1 видане 25.10.2022 Виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 склала посвідчений уповноваженою особою Великоберезовицької селищної ради заповіт від 24.06.2022 зареєстрований в реєстрі за №52, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповіла своїй внучці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23.07.2021 між громадянкою України ОСОБА_4 та громадянином Республіки Польща ОСОБА_5 на території Республіки Польща було зареєстровано шлюб, на підставі якого позивачка отримала прізвище ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про шлюб від 23 липня 2021 року №3263011/00/АМ/2021/373129 USC/OS/6 АF 4187592, що видано РАЦС в Свіноуйсьце Республіки Польща.

Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи №63/2023 року, заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Підгайною І.В., після смерті ОСОБА_2 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_7 , що діє від імені ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом №138 від 21 вересня 2023 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_8 встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем про що свідчить довідка, видана Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області №1153 від 21.09.2023.

Проте, приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Підгайною І.В. було винесено постанову №99/02-31 від 21.09.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки було виявлено відсутність правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Згідно інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 11.09.2023 року за № 814, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане Великоберезовицькою селищною радою 20.12.1988 на підставі рішення виконкому №81 від 14.12.1988 року та записано 20.12.1988 в реєстровій книзі №1 за реєстровим №102.

В судовому порядку встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 25.10.2022 року бабуся позивачки вказана як ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження село Хмелівка Теребовлянський район Тернопільської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Велика Березовиця Тернопільський район Тернопільська область.

У довідці від 05.09.2017 №5730 виданою виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради гр. ОСОБА_3 про те, що вона зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 , особовий рахунок по будинку відкритий на гр. ОСОБА_10 та знаходиться на її балансі.

У копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 10.05.2002 на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження село Хмелівка Теребовлянський район Тернопільської області.

У дублікаті картки № НОМЕР_3 від 18.04.2006 фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера зазначено, що ОСОБА_2 присвоєно РНОКПП: НОМЕР_4 .

В трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_5 від 20.05.1970 зазначено, що така заповнена на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 яка з 1949 року до 1966 року працювала в колгоспі ім. Леніна, Хмелівська сільрада, Теребовлянський район, Тернопільська область.

В трудовій книжці від 17.11.1970 зазначено, що така заповнена на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка 17.11.1970 прийнята на посаду техробітниці Тернопільської середньої школи №8.

Із страхового свідоцтва про добровільне страхування домашнього майна серії НОМЕР_6 від 20.06.1988 вбачається, що таке видано гр. ОСОБА_9 в тому, що на підставі Правил від 26.11.1980 укладено договір страхування домашнього майна, яке знаходиться за адресою смт. В. Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.

У довідці від 22.09.2023 №1161 виданої виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради зазначено, що будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , станом 01.07.1990 року та станом на 15.04.1991 року - двір робітничий і рахується за померлою ОСОБА_2 .

Із погосподарської книги №1 Великоберезовицької сільської ради народних депутатів на 1980, 1981. 1982 p.p. вбачається, що головою двору домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 .

Крім того, із погосподарської книги №1 Великоберезовицької сільської ради народних депутатів за 1986 - 1990 роки вбачається, що головою двору домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , технічна працівниця Тернопільської СШ №8.

Також, із погосподарської книги за 1996-2000 роки (вул. Шевченка, 1-74) Великоберезовицької селищної ради с. В. Березовиця, Тернопільського району, Том 1, вбачається, що головою двору домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , їй внучкою є ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із книги прописки 1 по вул. Шевченка Великоберезовицької селищної ради с. В. Березовиця, Тернопільського району вбачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 10.05.2002, і в ньому зареєстроване її місце проживання.

Із другої книги прописки АДРЕСА_1 вбачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 10.05.2002. і в ньому зареєстроване її місце проживання.

Як вбачається з інформаційних довідок від 11.09.2023 №№ 814, 815 виданими Тернопільським районним госпрозрахунковим БТІ, рішення виконкому Великоберезовицької селищної ради народних депутатів від 14.12.1988 року №81 із додатком №1, свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1988 записаного в реєстровій книзі №1 за реєстровим №102, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_9 .

Як вбачається із свідоцтва про народження позивачки - ОСОБА_12 серії НОМЕР_7 видане Великоберезовицькою сільською радою Тернопільський p/в ЗАГС 24.06.1983, її батьком зазначено ОСОБА_13 .

У довідці виданій виконкомом Великоберезовицької селищної ради народних депутатів Тернопільського району №311 від 10.03.1994 вбачається, що така видана матері позивачки - ОСОБА_14 про те, що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 . Її сім`я складається: ОСОБА_13 , 1955 p.p. (чоловік); ОСОБА_11 , 1983 р.н. (дочка).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 12.12.2023 вбачається, що ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 про що виконавчим комітетом Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області зроблено актовий запис №9 від 04.03.1955. Відомості про матір: ОСОБА_9 .

Із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 виданого 17.07.1998 Тернопільським РВ УМВС в Тернопільській області вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 який народився в с. Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області. Місце проживання: АДРЕСА_1 .

Із повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.12.2023 вбачається, що ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: с. Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Місце смерті: смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області.

Із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_10 виданого 10.03.2009 Тернопільським РВ УМВС в Тернопільській області вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 яка народилася в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області. Місце проживання: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона товаришувала з мамою позивачки ОСОБА_1 . Також, добре знала: ОСОБА_10 , ОСОБА_14 (невістка померлої ОСОБА_10 ), сина ОСОБА_13 (батько позивачки ОСОБА_11 1983 р.н.), ОСОБА_16 47 років, ОСОБА_17 -50 років рідні брати ОСОБА_11 , тобто ОСОБА_18 . Цю родину вона знає орієнтовно років 50, оскільки невістка свідка разом із ОСОБА_10 стояли торгували на базарі. Пізніше свідок переїхала в смт. В. Березовиця, де ближче познайомилася з останньою, ходили в гості, тісно спілкувались між собою. Сивак- ОСОБА_2 разом із чоловіком та сином ОСОБА_19 , якому на той час було 18 років, переїхали в АДРЕСА_1 , купили землю і почали будуватися. До того остання проживала в с. Хмелівка, Теребовлянського району, Тернопільської області. Працювала в колгоспі. Із розповіді ОСОБА_10 ОСОБА_7 знає, що чоловік її вирішив поїхати за кордон на заробітки, так як було дуже важко з грошима, але так і не повернувся. Остання працювала вже на той час на фермі, будівництво будинку вела сама, будинок будувала фактично сама, її чоловік в цьому участі не приймав. Він про себе взагалі не давав чути. Приблизно в 50 років, ОСОБА_10 плакала і розказувала, що поміняла паспорт, але ніхто з родини про це не знав. Вже пізніше вона розказала про це. Вона була дуже замкнута після того, як її чоловік не повернувся з-за кордону, тому вона могла і не сказати, що поміняла паспорт. Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 це одна людина.

Таким чином, проводячи загальний аналіз зазначених вище документів, вказаних у них прізвищ, імен та по-батькові, дати і місця народження, місця роботи та проживання, коло родичів, можна дійти висновку що ОСОБА_9 , ОСОБА_20 - ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, оскільки зазначені вище документи видані для однієї і тієї ж особи.

Також, із зазначених вище документів слідує, що позивака є внучкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1988 записаного в реєстровій книзі №1 за реєстровим №102.

11.09.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_7 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до експлікації приміщень житлового будинку, загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 103,1 кв.м., житлова 64,3 кв.м.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, котрі викладено у Постанові №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

У 1960 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до нього постановою Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які визначали умови та правові наслідки будівництва.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56) передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З 12.05.1985 порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) № 5-24/26, а з 25.05.1990 - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69.

Відтак, до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Суспільна група робітничий двір існувала до 15.04.1991, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Так, у відповідності до положень чинного на той час ЦК Української PCP 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Крім того, згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що спірне нерухоме майно побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином зареєстровано органом місцевого самоврядування - у погосподарських книгах.

Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою Верховного Суду України від 15.01.2014 у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121, обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 - дня набрання чинності Інструкції.

Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Як зазначено вище, відповідно до довідки №1161 виданої 22.09.2023 Виконавчим комітетом Великоберезовицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 01.07.1990 та станом на 15.04.1991 року двір робітничий і рахується за померлою ОСОБА_2 .

Як вбачається із відповіді №9.6-6/328-24 наданої 23.04.2024 Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, за результатами проведеної перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян фактів державної реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не виявлено.

Таким чином, в судовому порядку встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею - 103, 1 кв. м., житловою площею - 64, 3 кв.м.

З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадкового майна ОСОБА_2 , відмови від прийняття спадщини не заявляла, а звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею - 103, 1 кв. м., житловою площею - 64, 3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 200, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 182, 328, 392, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович до Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею - 103, 1 кв. м., житловою площею - 64, 3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, адреса місця знаходження вул.С.Бандери, 26, смт.Велика Березовиця, Тернопільський район Тернопільська область, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич