Провадження № 2-п/522/81/24
УХВАЛА

02 липня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 29 листопада 2016 року по цивільній справі № 522/17649/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 29 листопада 2016 року по цивільній справі № 522/17649/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 29 листопада 2016 року по цивільній справі № 522/17649/16-ц прийнято до провадження. Розгляд заяви призначено у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

28.06.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Приписами ч.9 та ч. 10 ст.10 ЦПК України встановлено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України

За встановленими правилами п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення її без розгляду.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 260, 261, 352 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 29 листопада 2016 року по цивільній справі № 522/17649/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ю.І. Ковтун