Справа № 953/7458/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Демченко С.В.,

секретар судового засідання - Кошова О.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

17 серпня 2023 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Дашко В. М., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 червня 2010 року у розмірі 81734 грн 89 коп. та судові витрати у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16 червня 2010 року. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000 грн, при цьому при встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Добровільно відповідачка заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим станом на 30 липня 2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 81734 грн 89 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 72426 грн 98 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9307 грн 91 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву.

17 жовтня 2023 року від відповідачки ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що заявлені позивачем вимоги, зокрема щодо стягнення процентів, не ґрунтуються на умовах кредитного договору. Зазначила, що позивач не надав суду первинних бухгалтерських документів, що стосуються видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки), а тому відсутні підстави вважати, що заявлений позивачем розмір заборгованості є правильним. Акцентувала увагу на тому, шо позивач не долучив до позовної заяви докази на підтвердження факту оформлення та укладення між сторонами договору та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта та Тарифів, що в сукупності із заявою свідчило б про укладення в належній формі договору про надання банківських послуг. Зауважила на тому, що долучений позивачем до матеріалів справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, тому можна дійти висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг на момент підписання анкети - заяви. Отже, встановити, що Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, які долучені до позовної заяви, були додатками до підписаної анкети-заяви, неможливо. Зауважила на тому, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів того, що відповідна картка, передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, а також відсутня інформація, що підтверджує строк дії картки, що є істотними умовами договору. Зазначила, що в підписаній нею анкеті-заяві не зазначена процентна ставка, при цьому роздруківка з сайту не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Крім того, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Що стосується суми заборгованості за тілом кредиту, то в анкеті-заяві відсутні будь-які дані про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, виду та строку дії картки.

26 жовтня 2023 року на адресу суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» Меркулової В. В. надійшла відповідь на відзив, в якому просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зміст кредитного договору зафіксований у декількох документах: у заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Подана відповідачкою заява разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку, складають договір про надання банківських послуг. Акцентувала увагу на тому, що відповідачу був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка та мобільний номер телефону, який вказала відповідачка. Так, за допомогою встановлених ключів до карткового рахунку відповідачці була надана можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний пароль. Банк надав всю необхідну інформацію на підтвердження факту укладення між Банком та позичальником кредитного договору, зокрема: анкету-заяву від 16 червня 2010 року, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну проценту ставку у розмірі 27, 60 % на рік, що, на переконання сторони позивача, свідчить про те, що між Банком та відповідачкою були досягнуті усі істотні умови договору. Долучені до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів є належними та допустимими доказами, при цьому стороною відповідача вказаний розрахунок заборгованості жодним чином не спростований, а також не наданий інший розрахунок. Що стосується встановлення та зміни кредитного ліміту зазначила, що в анкеті-заяві зазначена лише початкова сума кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено, зокрема п.2.1.1.2.3, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Зауважила на тому, що при проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта, а не сума стартового кредитного ліміту по карті, тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі виникнення обставин, викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, представник відповідачки надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 16 червня 2010 року підписала анкету-заяву, б/н. При підписанні заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Подавши банку анкету-заяву від 16 червня 2010 року, ОСОБА_1 приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. При цьому, відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Крім відсотків, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачають стягнення неустойки (штрафу, пені).

27 липня 2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначені анкетні дані відповідачки, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника.

14 червня 2018 року відбулася державна реєстрації та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»).

З довідки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що на підставі укладеного кредитного договору між позивачем та відповідачкою № б/н, ОСОБА_1 були видані кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 19.06.2010, термін дії якої до 06/14; кредитна картка № НОМЕР_2 , дата відкриття 14.06.2012, термін дії якої до 12/15, кредитна картка № НОМЕР_3 , дата відкриття 29.10.2013, термін дії якої до 07/17, кредитна картка № НОМЕР_4 , дата відкриття 08.08.2017, термін дії якої до 06/21, кредитна картка № НОМЕР_5 , дата відкриття 27.07.2021, термін дії якої до 02/25.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кратки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 19 червня 2010 року відповідачці була видана кредитна картка № НОМЕР_1 , та 29 жовтня 2013 року був встановлений кредитний ліміт - 8000 грн. Після чого кредитний ліміт збільшувався у межах суми 75000 грн, а з 03 січня 2023 року кредитний ліміт становив - 0.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16 червня 2010 року станом на 30 липня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» складає 81734 грн 86 коп., з яких: заборгованість за тілом кредита - 72426 грн 98 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9307 грн 91 коп.

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно з положеннями, викладеними в ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Нормами ст. 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, суд встановив, що дійсно ОСОБА_2 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення.

У статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачці були видані кредитні картки «Універсальна» та «Універсальна COLD», вона регулярно користувалася ними, проводила розрахунки, знімала кошти та поповнювала картку. Жодних заяв до Банку про непогодження зі зміною кредитного ліміту вона не подавала. Підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача у матеріалах справи немає.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту.

У відзиві на позовну заяву відповідачка посилається на неправомірність нарахування Банком відсотків за користування кредитними коштами.

Суд встановив, що 16 червня 2010 року між Банком та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

На підтвердження нарахування відповідачці процентів за користування кредитними коштами за період з 16 червня 2010 року до 27 липня 2021 року крім заяви-анкети від 16 червня 2010 року, яка не містить умов нарахування та сплати процентів за користування кредитом, позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», згідно з якими розмір обов`язкових щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості, які відповідачем не підписано, а також - та паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем.

Разом з тим матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 16 червня 2010 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів, та у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі та порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

З огляду на викладене, суд вважає неправомірним нарахування Банком відсотків за користування кредитними коштами за період з жовтня 2013 року до липня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що крім анкети заяви від 16 червня 2010 року, яка не містить умов щодо нарахування та сплати процентів, відповідачка 27 липня 2021 року підписала анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої їй була видана банківська картка Універсальна Gold, та роздруківку з інформацією про типи кредитного продукту Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, MC World Black Edition, Visa Signature, MC World Elit, VISA Infinite з підписом відповідачки про її ознайомлення від 27 липня 2021 року.

Так відповідно до інформації про типи кредитного продукту вбачається, що реальна річна процентна ставка (при користуванні лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами) відсотків річних за карткою Універсальна Gold становить 51, 76 %. Тип процентної ставки - фіксований. Процентна ставка у пільговий період, відсотків річних - 0, 00001 %, процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних - 40, 8%.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність нарахування Банком відсотків за користування кредитом, починаючи з 27 липня 2021 року, з тих підстав, що відповідачка під підпис була ознайомлена з умовами та порядком кредитування за типом кредитного продукту Універсальна Gold.

З наданого Банком розрахунку заборгованості слідує, що загальний залишок заборгованості за кредитом становить 81734,89 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 72426, 98 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9307, 91 грн.

З дослідженого судом розрахунку заборгованості та виписки по банківському рахунку відповідача вбачається, що на момент визначення позивачем суми боргу (30 липня 2023 року), з відповідачки за період з 29 жовтня 2013 року до 31 жовтня 2015 року банк безпідставно за рахунок тіла кредиту списував грошові кошти в рахунок погашення відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 6692,93 грн; за період з 01 листопада 2015 року до 30 червня 2019 року банк безпідставно за рахунок тіла кредиту списував грошові кошти в рахунок погашення відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 52591, 95 грн; за період з 01 липня 2019 року до 01 липня 2021 року банк безпідставно за рахунок тіла кредиту списував грошові кошти в рахунок погашення відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 42362,17 грн, що підтверджується розрахунком, наданим банком. Загальна сума безпідставно списаних за рахунок тіла кредиту відсотків за період з 29 жовтня 2013 по 01 липня 2021 року, по якому, як вище встановив суд, банк не надав належних доказів щодо умов нарахування відсотків, складає 101647,07 грн.

З аналізу розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача, які надані позивачем, вбачається, що Банк самостійно у період часу з жовтня 2013 року по липень 2017 року збільшував розмір основної заборгованості, а саме - списував з рахунку відповідача необумовлені умовами договору відсотки за використання кредитного ліміту та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту.

Застосування такого алгоритму розрахунку суми боргу призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту.

Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 81734, 89 грн.

Разом з тим позивач не надав суду доказів наявності у нього права відповідно до закону та/або належного укладеного договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів належного узгодження цього з відповідачем, доведення до його відома таких умов нарахувань.

Банк просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 81734, 89 грн. При цьому, як встановив суд, Банк безпідставно списав з клієнта в рахунок сплати процентів, які він не мав права нараховувати, грошові кошти у розмірі 101647,07 грн, що значно перевищує суму, яку просить стягнути Банк. Тобто фактично відповідачкою переплачено 19912, 18 грн.

Приймаючи до уваги, що позивач безпідставно нараховував відсотки у період часу з жовтня 2013 року по липень 2021 року за користування кредитом і їх погашення відбувалося за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого тіло кредиту безпідставно збільшено банком на суму нарахованих відсотків, розмір списаних відсотків перевищує заявлений позивачем розмір заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитом.

Отже розмір необґрунтовано нарахованих та погашених відсотків перевищує суму обґрунтованого розміру заборгованості відповідачки, у зв`язку з чим вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку, що заборгованість є повністю погашеною відповідачкою, що у даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний без проголошення 16 січня 2024 року.

Суддя С.В. Демченко