Справа № 306/2290/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2023 року, постановлену головуючою суддею Вінер Е.А. в справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

встановив:

У серпні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Заява мотивована тим, що 11 травня 2017 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області у справі №306/2290/15 задоволено апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк та скасовано рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року в частині первісного позову ПАТ КБ Приватбанк та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ Приватбанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США.

10 травня 2023 року Свалявським районним судом видано виконавчий лист, в якому зазначено, що строк пред`явлення до виконання - 11 травня 2020 року.

Ухвалою Свалявського районного суду від 13.07.2023 року виправлено помилку у виконавчому листі, попередній виконавчий лист відкликано. Остаточно розгляд справи №306/2290/15-ц закінчився 12.04.2023 року, після чого справа була повернута до суду першої інстанції. Зважаючи на те, що виконавчі листи видаються судом першої інстанції за наявності відповідних матеріалів справи, тобто, після повернення справи після апеляційної перегляду, тому банк не мав можливості отримати виконавчі листи раніше та пред`явити такі до виконання.

АТ КБ «Приватбанк» просило поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 01 серпня 2023 року у справі № 306/2290/15 щодо боржника ОСОБА_1 , про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 становить 3 372 801,62 грн.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 01 серпня 2023 року у справі №306/2290/15 щодо боржника ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 становить 3 372 801,62 грн.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2023 року заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 01 серпня 2023 року у справі №306/2290/15 щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 становить 3 372 801,62 грн.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 01 серпня 2023 року у справі №306/2290/15 щодо боржника ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 становить 3 372 801,62 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич В.П., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви.

Зазначає, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приват банк" солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153239. 51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 3 372801. 62 грн. Рішення суду набуло законної сили 11 травня 2017 року.

Виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на примусове виконання рішення апеляційного суду від 11 травня 2017 року. У виконавчому листі зазначено дату набрання рішенням законної сили 11 травня 2017 року.

Отже доводи заявника як на підставу для поновлення строку не узгоджуються з обставинами які визначені ст.ст. 432, 433 ЦПК України. Зокрема у справі 306/2290/125-ц рішення суду про стягнення заборгованості набуло законної сили 11 травня 2017 року. Строк примусового виконання рішення зійшов 10 травня 2020 року. Проте всупереч вимогам п. 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів суд першої інстанції без вирішення причин пропуску строку на отримання виконавчого документа для примусового виконання вирішив видати стягувану виконавчі листи після завершення строку їх пред`явлення без вирішення питання у прядку ст. 433 ЦПК України. Наслідком стало те що суд питання видачі і поновлення строку розділив на дві частини.

Також є безпідставним вимоги щодо поновлення строку видачі виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 , оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо ОСОБА_1 то вважає, що відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий лист на рішення суду від 11 травня 2023 року видано лише після завершення строку пред`явлення його до виконання. До заяви про поновлення строку до виконання не надано жодного документа чи заяви стягувача який би проявив ініціативу і звертався до суду з клопотанням (заявою). Вказане свідчить що стягувач не вивив наміру отримати виконавчий лист і у підтвердження наведеного свідчить що жодних таких дій стягувачем не було вчинено.

Окрім того слід звернути увагу суду що рішенням апеляційного суду вирішено питання стягнення заборгованості у 2017 році. Основну суму боргу розмірі 1 284 576.08 гривень, 3 219,00 гривень судового збору та 107,30 гривень - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи стягнуто рішенням Свалявського районного суду від 28 серпня 2013 року у справі 306/1538/13-ц на примусове виконання якого було видано виконавчий лист який перебував у свалявському РВ ДВС у межах виконавчого провадження №46737359. Проте такий з 2015 року не перебуває на примусовому виконанні.

Отже, стягувач АБ "Приват Банк" не вчиняв дій спрямованих на отримання в суді виконавчого листа (листів) на примусове виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 травня 2017 року у справі 306/2290/15-ц, не отримував обґрунтованих відмов у видачі виконавчого листа та не клопотав перед місцевим чи апеляційним судом у провадженні якого з 2016 року по 2023 рік перебували матеріали справи щодо передачі справи (у разі такої необхідності) для отримання виконавчого листа.

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та зашити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено в статтях 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина перша статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно статті 1 Закону України N1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 11 травня 2017 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області у справі №306/2290/15 задоволено апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк та скасовано рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року в частині первісного позову ПАТ КБ Приватбанк та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ Приватбанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США.

Водночас, 21.04.2017 року адвокат Шпугнич В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року (т.2, а.с. 13-20).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2017 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження у справі (т.2, а.с. 59).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Шпугнича В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду без змін (т.5, а.с. 149-152).

Додатковою постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення судового збору задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 116 172,45 гривень (т.5, а.с. 201-202).

Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав 08.03.2023 року до Свалявського районного суду заяву про виготовлення та надіслання виконавчих листів у даній справі (т.5, а.с. 206).

Листом керівника апарату Закарпатського апеляційного суду від 24.04.2023 року повернуто до Свалявського районного суду цивільну справу №306/2290/15-ц в 5-х томах для виконання (т.5, а.с. 210).

Супровідним листом від 10.05.2023 року надіслано АТ КБ «ПриватБанк» два виконавчі листи про стягнення заборгованості (т.5, а.с. 211).

10 травня 2023 року Свалявським районним судом видано виконавчі листи (т.6, а.с.7-8).

13.07.2023 року Свалявським районним судом Закарпатської області виправлено помилки у виконавчих листах (т.6, а.с.22).

АТ КБ «ПриватБанк» подало клопотання від 26.07.2023 року про виготовлення та надіслання виконавчих листів з урахуванням ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 13.07.2023 року (т.6, а.с.24).

Проаналізувавши наведені документи, колегія суддів встановила, що після того як 11 травня 2017 року було ухвалено рішення апеляційного суду Закарпатської області щодо задоволення апеляційної скарги АТ КБ Приватбанк дана справа до Свалявського районного суду не надсилалась та виконавчі листи не видавались. Така можливість для АТ КБ «ПриватБанк» виникла тільки після того як 24.04.2023 року апарат Закарпатського апеляційного суду повернув до Свалявського районного суду цивільну справу №306/2290/15-ц в 5-х томах для виконання.

В абзаці 2 частини 1 статті 431 ЦПК України зазначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пунктах 5, 6 розділу ХІХ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 р. № 814 у редакції наказу ДСА України від 17.10.2023 р. № 485) визначено, що звернення до виконання судового рішення та контроль за його виконанням покладається на суд, що розглянув справу як суд першої інстанції. Судові рішення звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справ до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання.

Зазначені норми даного нормативного акту стверджують той факт, що хоч рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11.05.2017 року в даній переглядаємій справі і набрало законної сили, проте останнє не могло бути звернуто до виконання через те, що під час перебування на розгляді апеляційного суду апеляційної скарги АТ КБ Приватбанк та ухвалення по такій судового рішення, дана справа не була направлена до суду першої інстанції через те, що 21.04.2017 року адвокат Шпуганич В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року. Та тільки 14.12.2022 року по результатами розгляду такої скарги, апеляційний суд залишив таку без задоволення. І лише 24.04.2023 року апаратом Закарпатського апеляційного суду цивільну справу №306/2290/15-ц в 5-х томах було повернуто Свалявському районному суду для виконання. Після цього, Свалявським районним судом 10.05.2023 року видано та надіслано АТ КБ Приватбанк виконавчі листи, згідно поданої заяви від 08.03.2023 року.

За загальним правилом частини 1 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. А частиною 2 цієї статті передбачено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Як убачається з матеріалів справи, 21.04.2017 року адвокат Шпуганич В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року та ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2017 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження у справі.

З цього слідує, що не дивлячись на те, що 11 травня 2017 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області задоволено апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк та скасовано рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року в частині первісного позову АТ КБ Приватбанк, проте, рішення суду першої інстанції у цілому не набрало законної сили через те, що 21.04.2017 року адвокат Шпуганич В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на це судове рішення.

Відтак, трирічний строк передбачений частиною 1 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» не розпочав свій відлік так-як рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року не набрало у цілому законної сили станом на 12.06.2017 року, позаяк поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Шпуганича В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Водночас, у даній справі склалась ситуація, коли рішення суду першої інстанції набрало законної сили тільки в частині первісного позову АТ КБ Приватбанк, тоді як в частині зустрічного позову рішення суду першої інстанції не набрало законної сили, позаяк адвоката Шпуганич В.П. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі. Внаслідок даної обставини, апеляційний суд не мав можливості повернути дану справу до суду першої інстанції, щоб останній в свою чергу своєчасно видав виконавчі листи. Тож, дана обставина є підставою для подання заяви щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховую наявну ситуацію, яка не залежала від волі АТ КБ Приватбанк та у відповідності до приписів частини 1 статті 433 ЦПК України і частини 6 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» останнім 15.08.2023 року подано заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Зазначене у сукупності доводить той факт, що АТ КБ Приватбанк з поважних причин пропустив трирічний строк на пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання, тому такий підлягає задоволенню.

За наведених обставин, доводи ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шпуганич В.П., що АТ КБ Приватбанк не вчиняв дій на отримання в суді першої інстанції виконавчих листів з примусового виконання рішення апеляційного суду на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Щодо поновлення строку з пред`явлення виконавчого листа до виконання в частині ОСОБА_2

11 травня 2017 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області у справі №306/2290/15 задоволено апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк та скасовано рішення Свалявського районного суду від 05 грудня 2016 року в частині первісного позову ПАТ КБ Приватбанк та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ Приватбанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Приватбанк солідарно заборгованість по кредитному договору в розмірі 153 239,51 доларів США.

Відповідно до Свідоцтва про смерть від 08.07.2020 року серії НОМЕР_1 , виконавчим комітетом Полянської сільради Свалявського району вчинено актовий запис № 56 з реєстрації смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.6, а.с. 75).

Конституція України в статті 129-1 визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зі змісту частин 1, 2 і 5 статті 442 ЦПК України вбачається, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 55 ЦПК України, згідно з якою, у разі смерті фізичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу.

У переглядаємій справі, видані Свалявський районним судом 01 серпня 2023 року виконавчі листи відносно солідарних боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.6, а.с. 36-37, 38-39), АТ КБ Приватбанк до примусового виконання не пред`являв. Тобто, на момент апеляційного перегляду не мало місце відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначених виконавчих листів.

За цієї обставини, у АТ КБ Приватбанк наявні правові підстави для звернення до суду із заявою про заміну покійного ОСОБА_2 його правонаступником у виконавчому листі від 01.08.2023 року.

З матеріалів справи слідує, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, тому дане питання підлягає вирішенню в порядку розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах.

А звідси, видача судом першої інстанції виконавчого листа в якому боржником виступає фізична особа, яка померла не суперечить вимогам процесуального законодавства, оскільки заміна такої особи її правонаступником можлива на будь-якій стадії судового процесу як до відкриття виконавчого провадження, так і в ході виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання не знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Беручи до уваги встановлене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, залишити без задоволення.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2023 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 14 червня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: