Справа № 444/3493/24
Провадження № 2/444/1242/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна про визнання права власності на частку спадкового майна колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом та частки в майні двору членів колишнього колгоспного типу двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд із позовом до виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просять визнати за ОСОБА_1 , право власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 м2, житловою площею 45,8 м2, допоміжна площа 19,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд, з яких право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично не оформила своїх спадкових прав, та право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору, а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членами колишнього колгоспного типу двору кожним право власності на 1/5 частину цього житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд .

Свої позовні вимоги мотивують тим, що ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_7 .

Будинок АДРЕСА_1 , а після перейменування АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_8 .

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_8 , а членами двору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору.

Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці, ОСОБА_4 , 1967 року народження.

Вказують, що ОСОБА_4 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті, тобто станом на 25 жовтня 2022 року.

Однак, спадщини юридично не оформила, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що 07 грудня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 262.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 , яка нею успадкована після смерті батька, ОСОБА_8 , та на частку в даному житловому будинку, яка нею фактично успадкована, але юридично не оформлена після смерті матері, ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_7 , як наслідок є спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 , вона прийняла спадщину.

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 29 квітня 2024 року в нотаріальному порядку ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою № 53/01-16 від 13 травня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх прав, після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так як ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, після смерті якої ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після її смерті, а тому вважають, що право позивача ОСОБА_1 на спадкування за законом даного майна підлягає захисту в судовому порядку.

Крім того вказують, що вони були членами колгоспного типу двору АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору просять визнати за ними кожним право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 19 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 19 вересня 2024 року о 10 год. 15 хв., в подальшому на 23 вересня 2024 року.

Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 62/2023, яка зареєстрована 07.06.2023 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та копію спадкової справи, а у разі відсутності реєстрації спадкової справи, копію інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішення справи покладаються на думку суду.

Третя особа, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні спору покладається на думку суду.

Крім того на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 62/2023, яка зареєстрована 07.06.2023 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо відсутності реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , який виданий 18 січня 2021 року органом 0514.

Позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_2 , який виданий 23 травня 2024 року органом 4628.

Позивач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 вересня 2001 року.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , яке видане виконкомом Мигалівецької сільської ради Барського району Вінницької області 11 грудня 1999 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 змінила на Дмуховська внаслідок реєстрації шлюбу 11 грудня 1999 року у виконкомі Мигалівецької сільської ради Барського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 11 грудня 1999 року було зроблено запис за № 12.

Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_1 було ОСОБА_4 .

Викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 14 лютого 1987 року, стверджується, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 уклали шлюб 14 лютого 1987 року у Гійченській сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 14 лютого 1987 року було зроблено запис за № 4.

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_4 .

Тобто дошлюбним прізвищем ОСОБА_4 було ОСОБА_4 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 17 грудня 1975 року, вбачається, що ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьком є ОСОБА_8 , матір`ю- ОСОБА_5 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_7 , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 21 листопада 1967 року, вбачається, що ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьком є ОСОБА_8 , матір`ю- ОСОБА_5 .

Тобто позивач ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_7 .

З свідоцтва про право особистої власності, яке видане виконкомом Гійченської сільської ради 17.10.1987 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 271 від 15.10.1987 року та записаного 17.10.1987 року в реєстрову книгу за реєстраційним номером № НОМЕР_8 , вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_8 .

Відповідно до рішення двадцять четвертої сесії Рава-Руської міської ради VIII демократичного скликання № 75 від 09 вересня 2022 року АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 425, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 16.05.2024 року.

Викладеним у довідці № 423, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 16.05.2024 року, стверджується, що згідно із погосподарською книгою станом на 30.06.1990 року членами колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 були: ОСОБА_8 , 1937 року народження, голова двору, ОСОБА_5 , 1944 року народження, ОСОБА_13 , 1975 року народження, тобто позивач 1, ОСОБА_2 , 1978 року народження, тобто позивач 2, ОСОБА_3 , тобто позивач 3.

З довідки № 424, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 16.05.2024 року, вбачається, що згідно із погосподарською книгою станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 були: ОСОБА_8 , 1937 року народження, голова двору, ОСОБА_5 , 1944 року народження, ОСОБА_13 , 1975 року народження, тобто позивач 1, ОСОБА_2 , 1978 року народження, тобто позивач 2, ОСОБА_3 , тобто позивач 3.

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_8 , а членами двору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що 03 червня 2004 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис за № 20, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане Гійченською сільською радою Жовківського району Львівської області 03 червня 2004 року.

Після смерті ОСОБА_8 у Рава-Руській державній нотаріальній конторі Львівської області 26 грудня 2019 року було зареєстровано спадкову справу № 223/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58895179 від 26.12.2019 року.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 04 лютого 2020 року Сапелюк М. О. , державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 55, вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого Федюк Я. А. , секретарем виконавчого комітету Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 20 жовтня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 73, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , є його дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 17 жовтня 1987 року виконкомом Гійченської сільської ради на підставі рішення Нестеровського райвиконкому № 271 від 15.10.1987 року та зареєстрованого 17 жовтня 1987 року в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 20.

Реєстрація видачі даного свідоцтва про право на спадщину підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59279666 від 04.02.2020 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 28 жовтня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 226, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 28 жовтня 2022 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці, ОСОБА_4 , 1967 року народження.

Даний заповіт 18 листопада 2019 року посвідчено Іванусою Іриною Богданівною , Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 85

Даний заповіт заповідачем не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости В. Терешко від 07.06.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Викладеним у довідці № 419, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З довідки № 422, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_4 , 1967 року народження, проживала та була зареєстрована разом з мамою, ОСОБА_5 , до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будинку АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

Тобто ОСОБА_4 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак спадщини юридично не оформила, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що 07 грудня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 262, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 07 грудня 2022 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 , яка нею успадкована після смерті батька, ОСОБА_8 , та на частку в даному житловому будинку, яка нею фактично успадкована, але юридично не оформлена після смерті матері, ОСОБА_5 .

З довідки № 421, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені громадянки ОСОБА_4 , 1967 року народження, яка помера ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Рава-Руській міській раді Гійченського старостинського округу не посвідчувався.

Не посвідчувався заповіт від імені ОСОБА_4 і нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72745253 від 07.06.2023 року.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , які б прийняли спадщину внаслідок спільного проживання чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 не перебувала у зареєстрованому шлюбі на день смерті, оскільки її шлюб із ОСОБА_10 було розірвано у Радивилівському відділі реєстрації актів громадянського стану Рівненської області 21 березня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21 березня 2003 року було зроблено запис за № 20, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_12 , яке видане Радивилівським відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області 21 березня 2003 року.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_7 , як наслідок є спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 .

Викладеним у довідці № 420, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті рідної сестри, ОСОБА_4 .

Внаслідок звернення ОСОБА_1 приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 07.06.2023 року спадкову № 62/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72745624 від 07.06.2023 року.

Водночас позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 відмовилися від належних їм часток спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь сестри, ОСОБА_1 .

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 29 квітня 2024 року в нотаріальному порядку ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме:

1)серії НОМЕР_13 , яке зареєстровано в реєстрі за № 565, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із 1/5 ідеальної частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається із трьох кімнат, житловою площею 45,8 кв.м, кухні, веранди, кладової, загальною площею 65,2 кв. м. При будинку є господарські будівлі та споруди;

2)серії НТВ № 831011, яке зареєстровано в реєстрі за № 566, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, загальною площею 0,97 га, кадастровий номер :18:000:0131, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої була її дочка, ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ.

3)серії НТВ № 831012, яке зареєстровано в реєстрі за № 567, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної частки (паю), розміром 0,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності СП «Нива», розташованої на території Гійченської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, що належала громадянину ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 518393, виданого Жовківською районною державною адміністрацією Львівської області 04.08.2011 року на підставі розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації Львівської області № 352 від 22.05.2001 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 04.08.2011 року за № 6075, спадкоємцем якого була його дочка- ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Факт видачі ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджує те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 є власником 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки, площею 0,97 га, кадастровий номер :18:000:0131, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 376500729 та № 376501783, які сформовано 29.04.2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В.

Однак постановою № 53/01-16 від 13 травня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх прав, після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 було надано свідоцтво про право особистої власності на будівлі, з якого вбачається, що господарство в АДРЕСА_1 , головою якого був ОСОБА_8 , відноситься до колгоспного типу двору, крім нього членами двору були: ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , отже всі члени двору мають право на частку, а частка померлої не визначена в майні двору.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із довідки № 2936, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2024 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гійченської сільської ради 17.10.1987 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 271 від 15.10.1987 року та записаного 17.10.1987 року в реєстрову книгу за реєстраційним № 20.

Дубліката свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався.

На підставі рішення XXIV сесії VIII демократичного скликання Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 75 від 09 вересня 2022 року АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Гійче належить до Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В позивачів відсутній правовстановлюючий документ на частку майна померлої ОСОБА_5 .

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2024 року, та з довідки-характеристики № 2937, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1970, загальна площа житлового будинку 65,2 м. кв., житлова площа 45,8 м. кв.

Допоміжні приміщення та їх площі: кухня 11,2 м. кв., веранда 4,8 м. кв., кладова 3,4 м. кв.

При будинку є вбиральня, 3 (три) сараї, погріб та споруди: ворота, огорожа, колодязь.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги після смерті рідної сестри, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла після її смерті спадщину, оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті.

ОСОБА_1 єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає.

І так як ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, після смерті якої ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після її смерті, а тому право позивача 1 ОСОБА_1 на спадкування за законом даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Крім того, позивач ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 були членами колгоспного типу двору АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , право власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 м2, житловою площею 45,8 м2, допоміжна площа 19,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд, з яких право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично не оформила своїх спадкових прав, та право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 , як членом колишнього колгоспного типу двору, право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 м2, житловою площею 45,8 м2, допоміжна площа 19,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 , як членом колишнього колгоспного типу двору, право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 м2, житловою площею 45,8 м2, допоміжна площа 19,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 23 вересня 2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.