Справа № 283/792/24
Провадження №2/283/407/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Левченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення частини безпідставно виплаченого страхового відшкодування,-

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача частину безпідставно виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3425 гривень 82 копійки.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.04.2021 року о 21 годині на південному мосту в м. Києві сталося зіткнення автомобіля «Mazda-6», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Subaru», н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, а тому ОСОБА_1 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru» становила 30569 гривень 36 копійок. Ці кошти були виплачені ОСОБА_1 . Після цього Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з регресним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 31972 гривні 36 копійок. Під час розгляду справи суд встановив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 заподіяна шкода в розмірі 50543 гривні 54 копійки, а з урахуванням фізичного зносу деталей - 30569 гривень 36 копійок. В той же час ОСОБА_2 виплатив ОСОБА_1 23400 гривень, хоча повинен був виплатити кошти в розмірі, який не відшкодовуються Моторним (транспортним) страховим бюро України, що становить 19974 гривні 18 копійок (50543 гривні 54 копійки мінус 30569 гривень 36 копійок). Розмір переплачених ОСОБА_1 коштів становить 3425 гривень 82 копійки (23400 гривень мінус 19974 гривні 18 копійок). У зв?язку з цим суд стягнув з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України виплачене ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 27143 гривні 54 копійки (30569 гривень 36 копійок мінус 3425 гривень 82 копійки). Таким чином ОСОБА_1 безпідставно отримав кошти в розмірі 3425 гривень 82 копійки. За таких обставин Моторне (транспортне) страхове бюро України просить стягнути ці кошти з ОСОБА_1 на підставі ст. 1212 ЦК України.

ОСОБА_1 позов не визнав та надіслав до суду пояснення в яких вказав, що отримане ним страхове відшкодування виплачене відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак отримані ним кошти не є безпідставно виплаченими. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року 14 квітня 2021 року о 21 год. 00 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mazda - 6», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Південному мосту у напрямку Лівого берега у м. Києві, у порушення вимог п. 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_3 , який від отриманого удару внаслідок інертного руху скоїв зіткнення з транспортними засобами «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_4 , та «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_2 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. (а.с. 6).

За вказані дії ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, яка могла бути заподіяна життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації автомобіля «Mazda - 6», н.з. НОМЕР_1 , застрахована не була (а.с. 7). У зв?язку з цим ОСОБА_1 , відповідно до ст. ст. 35, 41 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження його автомобіля «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_2 (а.с. 8-11).

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно звіту № 73/М/2021 про оцінку вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_2 , становить 50543 гривні 54 копійки, а з урахуванням фізичного зносу 30569 гривень 36 копійок (а.с. 12-30).

У зв?язку з цим Моторне (транспортне) страхове бюро України прийняло наказ про відшкодування ОСОБА_1 шкоди в розмірі 30569 гривень 36 копійок (а.с. 31-32). Дані кошти були перераховані ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 1032333 від 07.07.2021 року (а.с. 33).

Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Оскільки водій автомобіля «Mazda - 6», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то Моторне (транспортне) страхове бюро України подало до нього в Бориспільський міськрайонний суд Київської області позов про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_1 (а.с. 35-40, 84-86).

Під час розгляду справи суд встановив, що 14 квітня 2021 року о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_2 в м. Києві по Південному мосту у напрямку Лівого берега, керуючи автомобілем марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який від отриманого удару внаслідок інертного руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та марки «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана обставина підтверджується копією постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року та копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обов`язок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п.38.2 ст.38 цього Закону після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно положення п.40.3 ст.40 вказаного Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 зазначено, що відмовивши у позові в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Отже, особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В іншій постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15 зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнято постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Subaru», номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Відповідно до звіту №73/М/2021 від 12 травня 2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 50543 гривень 54 копійки. Вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, визначеного з урахуванням фізичного зносу деталей, становить 30569 гривень 36 копійок.

ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому МТСБУ виплатило ОСОБА_1 , власнику автомобіля марки «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхове відшкодування у розмірі 30569 гривень 36 копійок, що підтверджується наказом МТСБУ від 06 липня 2021 року та копією платіжного доручення №1032333 від 07 липня 2021 року.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 відшкодував позивачу витрати на виплату страхового відшкодування.

Водночас, за змістом розписки від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 23400 гривень в якості компенсації за ремонт автомобіля марки «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участю ОСОБА_2 .

Вирішуючи наявний між сторонами по справі спір, суд виходить з наступних розрахунків: різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) в розмірі 50543 гривень 54 копійки та страховим відшкодуванням, виплаченим МТСБУ у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в розмірі 30569 гривень 36 копійок, з урахуванням суми коштів, сплачених ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у добровільному поряду, становить 3425 гривень 82 копійки (50543,54-30569,36 = 19974,18), (23400-19974,18=3425,82).

Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 27143 гривень 54 копійки (30569,36-3425,82).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/5206/22 від 19.01.2024 року з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнуті витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 27143 гривень 54 копійки.

Оскільки Моторному (транспортному) страховому бюро України не було відомо, що ОСОБА_2 , згідно розписки, сплатив ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди на 3425 гривень 82 копійки більше, то вважає, що воно на цю суму повинно було зменшити розмір страхового відшкодування і ці кошти є безпідставно отриманими.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Розмір регламентної виплати та підстави її здійснення досліджувались Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі заяви відповідача (а.с. 8-11). За наслідками розгляду заяви відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України видало наказ про відшкодування відповідачу шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 30569 гривень 36 копійок (а.с. 31-32). Враховуючи, що позивачем встановлені підстави для здійснення відповідачу регламентної виплати, право потерпілого на правомірність отримання цієї виплати під час розгляду заяви останнього позивачем не заперечувалось, матеріали справи не містять відомостей про скасування наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України чи визнання його недійсним (нечинним). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до вимог цього закону є суб`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникають із страхування, яке є зобов`язанням, то виплачені позивачем кошти не є коштами, які можуть бути стягнені на його користь на підставі статті 1212 ЦК України.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України і не стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209-268 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,-

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: А. О. Тимошенко