Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1242/24
Провадження № 2/552/1507/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

14.05.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Хрипунової Т.В.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 552/1242/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про зобов`язання нарахувати та сплатити страхові внески, подати звіти, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 27.02.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Державного підприємства «Торецьквугілля» про зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 27.02.2024.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, працював гірничим майстром підземним на ДП «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ» (Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна») з 22.11.2016 по 23.08.2022.

Вказував, що при візиті до органів ПФУ з метою систематизації та обчислення свого страхового стажу для майбутніх пенсійних виплат отримав довідку ОК-5 від 31.01.2024 року, з якої видно, що відповідач не сплачував за нього єдині внески, передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за жовтень-грудень 2021 року та за січень-липень 2022 року.

Вважає, що несплата відповідачем страхових внесків порушує його права та законні інтереси, оскільки до страхового стажу зараховується лише місяці, за які сплачено не менше розміру страхового внеску, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Також вказував, що мав значні проблеми зі здоров`ям і перебував на лікарняному та мав листки непрацездатності з 08.04.2022 по 12.04.2022; з 13.04.2022 по 15.04.2022; з 16.04.2022 по 20.04.2022; з 21.04.2022 по 25.04.2022; з 29.06.2022 по 03.07.2022; з 04.07.2022 по 07.07.2022; з 08.07.2022 по 11.07.2022; з 12.07.2022 по 15.07.2022; з 17.07.2022 по 22.07.2022; з 23.07.2022 по 25.07.2022; з 26.07.2022 по 02.08.2022; з 03.08.2022 по 09.08.2022; з 10.08.2022 по 11.08.2022; з 12.08.2022 по 16.08.2022, які припадають на період, коли відповідач не сплачував за нього страхові внески, внаслідок чого в Реєстрі застрахованих осіб не було даних про страховий стаж за останній рік, що призвело до нарахування лікарняних у відповідності з Наказом Міністерства соціальної політики України № 1022 від 21.10.2015 з мінімальної заробітної плати.

В своїй позовній заяві просив зобов`язати ДП «Торецьквугілля» нарахувати та сплатити єдині внески, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з жовтня по грудень 2021 року та з січня по липень 2022 року включно за ОСОБА_1 . Просить також зобов`язати відповідача подати звіти про нарахування та сплату внесків за відповідні періоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.02.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ДП «Торецьквугілля» до суду 14.03.2024 подано відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив, що ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ» є платником єдиного соціального внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», станом на 03.12.2020 заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску складала 113 654 тис.грн., протягом 2014-2020 років заробітна плата працівникам та нарахування з єдиного соціального внеску підприємством виплачувалася в повному обсязі, у 2021 році нараховане ЄСВ 83 096 тис.грн., сплачено 75 855тис.грн.

Відповідач вказував, що підприємство опинилося в дуже скрутному фінансовому становищі, кредиторська заборгованість станом на 01.12.2021 року становить - 3795011 тис. грн. вважає, що відповідно до діючого законодавства України, наявність заборгованості з єдиного внеску підприємства перед Пенсійним фондом України не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу роботи періоду з 01 жовтня 2021 року по теперішній час включно для ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, повторна сплата ЄСВ за ОСОБА_1 не призведе до юридичного результату, на який сподівається ОСОБА_1 (відображення відомостей про сплату ЄСВ у реєстрі застрахованих осіб за відповідні періоди), ці кошти будуть зараховані ПФ в рахунок погашення заборгованості по ЄСВ за всіх працівників ДП «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ».

Відповідач зазначав, що листки непрацездатності за періоди: з 08.04.2022 - 12.04.2022, 13.04.2022 - 15.04.2022, з 16.04.2022 - 20.04.2022, 21.04.2022 - 25.04.2022, 29.06.2022 - 03.07.2022, 17.07.2022 - 22.07.2022, 23.07.2022 - 25.07.2022, 26.07.2022 -02.08.2022, 03.08.2022 - 09.08.2022, 10.08.2022 - 11.08.2022, 12.08.2022 -16.08.2022, сплачені у повному обсязі, оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності, є особою, за яку сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску за весь період отримання пенсії по інвалідності (п. 1 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), виплати по вказаним листкам здійснювалися не з розрахунку мінімальної зарплати, а із - середнього заробітку ОСОБА_1 .

Вважає, що є підстави для закриття провадження в справі з підстав відсутності предмета спору.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просила проводити розгляд справи без участі.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою, працював гірничим майстром підземним на ДП «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ» (Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна») з 22.11.2016 по 23.08.2022, 24.08.2022 прийнятий на роботу КП ПОР «Полтававодоканал».

Також дослідженими в справі доказами встановлено, що за даними відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) щодо позивача ОСОБА_1 станом на 31.01.2024 наявна інформації щодо сум заробітку, отриманого від відповідача (за кодом ) для нарахування пенсії, зокрема, за: жовтень 2021 року 16587,71 грн; листопад 2021 року 16200,86 грн; грудень 2021 року 18171,01 грн; січень 2022 року 17489,24 грн; лютий 2022 року 16737,13 грн; березень 2022 року 13916,95 грн; квітень 2022 року 12608,47 грн; травень 2022 року 17673,10 грн; червень 2022 року 16655,132 грн; липень 2022 року 37928,90 грн; серпень 2022 року 8603,52 грн; при цьому відомості (позначка) про сплату страхових внесків за період з жовтня 2021 по серпень 2022 включно роботодавцем за кодом відсутня.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача тим, що відповідач не сплачував за нього єдині внески, передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що порушує його права та законні інтереси, оскільки до страхового стажу зараховується лише місяці, за які сплачено не менше розміру страхового внеску.

Судом встановлено, що відповідач Державне підприємство «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ», з яким позивач перебував в трудових відносинах, є платником єдиного соціального внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та має заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до ст. 253КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

За п. 2 ч. 1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.1 вказаного Закону страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно забз.1 п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2); обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.4); сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі договір про добровільну участь) (ч.5).

Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного Закону завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.14 Закону органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Згідно із ст.25 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (ч.2); суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.3); орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (ч.4); вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом (ч.5); за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч.6).

Із зазначених норм вбачається, що повноваження з контролю за дотриманням вимог щодо сплати єдиного соціального внеску покладено на органи доходів і зборів, позивач ОСОБА_1 , як застрахована особа, відповідними повноваженнями не наділений.

Не передбачено права застрахованої особи на звернення до суду з метою зобов`язання платника єдиного внеску до виконання обов`язку по сплаті єдиного внеску, також не передбачено можливості реалізації відповідачем заявлених позивачем вимог.

Натомість, дослідженими в справі докази встановлено, що в період з жовтня 2021 року по серпень 2022 включно відповідач Державне підприємство «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ» нарахував та виплатив належні позивачу ОСОБА_1 до виплати суми заробітку, на які нараховано в тому числі і єдиний соціальний внесок, але має заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду не доведено того, що невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати єдиного внеску порушує його права та має наслідком зменшення страхового стажу.

Матеріали справи не містять відповідних довідок, повідомлень чи рішень органів Пенсійного фонду України щодо періодів роботи, які не враховані для розрахунку стажу позивача для призначення пенсійного забезпечення.

Несвоєчасна сплата відповідачем вказаного єдиного внеску не порушує прав позивача, оскільки обов`язок його своєчасної сплати та відповідальність за нарахування, утримання та виплату його до бюджету покладено на роботодавця, який виплачує дохід працівнику, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не позбавляє працівника підприємства на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу.

Працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17) від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 серпня 2018 року у справі № 482/434/17, від 01 листопада 2018 року № 199/1852/15-а), зробив висновок, згідно якого, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

У відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Дані про те, що право позивача ОСОБА_1 на зарахування до загального страхового стажу періодів роботи в ДП «Торецьквугілля» порушено, матеріали не містять.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про зобов`язання нарахувати та сплатити страхові внески, подати звіти заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Твердження позивач про те, що нарахування за листками непрацездатності за певні періоди з квітня 2022 року по серпень 2022, які припадають на період, коли відповідач не сплачував за нього страхові внески, здійснено з мінімальної заробітної плати, що потягло порушення його прав, не підтверджено дослідженими в справі доказами.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Відповідно до довідки від 14.03.2024 № 10/65 листи непрацездатності, надані ОСОБА_1 , в період з квітня 2022 року по серпень 2022 включно оплачені, виплати нараховувалися з розрахунку середньої заробітної плати, а не мінімальної заробітної плати, на що посилається позивач в поданій до суду позовній заяві.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про зобов`язання нарахувати та сплатити страхові внески, подати звіти відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- відповідач Державне підприємство "Торецьквугілля", ел. пошта , тел. 94400, 93501, адреса Україна, 85200, Донецька обл., місто Торецьк, вул. Дружби, будинок 19, ;

- третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, адреса 36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, 7.

Повне судове рішення складено 14.05.2024.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко