РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/3924/23

Провадження № 22-ц/4815/546/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дупака Валентина Германовича на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року про призначення судової інженерно-технічної експертизи у складі судді Гнатущенко Ю.В., постановлену вм.Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя в натурі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Власик В.Я. звернулася до суду із клопотанням, яке уточнила у судовому засіданні, про призначення судової інженерно-технічної експертизи. В обґрунтування клопотання вказує, що позивачем надано суду висновок експерта судової інженерно-технічної експертизи №138/22 від 29.03.2023 р. Вважає, що даний висновок експерта викликає сумніви, його зміст не відповідає вимогам, визначеним Національним стандартом №1, зокрема експерт Сапунова А.І. при проведенні даної експертизи для визначення ринкової вартості нерухомого майна всупереч п.51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», не вибрала необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року вказане клопотання задоволено. Призначено по справі судову судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Рівненського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (вулиця Небесної Сотні, 10, Рівне, Рівненська область, 33000), поставивши на вирішення експертизи питання:

- Яка ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на 27.06.2000 р. в цінах на час проведення експертизи?

- Яка ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи?

Попереджено експерта(ів) про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок або відмову без поважних причин від виконання покладених на нього (них) обов`язків.

Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача.

Надано експерту(ам) для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 570/3924/23.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майно подружжя та поділ майна в натурі зупинено.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Дупак Валентин Германович оскаржив її в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судова інженерно-технічна експертиза призначена судом першої інстанції з грубими порушеннями норм ЦПК України, зокрема статей 103, 104, 110, 113 ЦПК України, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, висновків Верховного суду. Наголошує, що в матеріалах справи наявний висновок експерта судової інженерно-технічної експертизи 138/22 від 29.03.2023 року, який проведений з суворим дотриманням норм чинного законодавства та поданий позивачем разом з позовною заявою. Однак, незважаючи на наявність висновку експерта судової інженерно-технічної експертизи, не досліджуючи цей висновок експерта судової інженерно-технічної експертизи у відповідності до стадійності розгляду справи (ухвала про призначення експертизи була ухвалена на стадії підготовчого провадження, без дослідження доказів), не визнаючи цей Висновок експерта неповним або неясним, або необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом першої інстанції була призначена судова інженерно-технічна експертиза, що повністю суперечить вимогам матеріального та процесуального права. Вказує, що за наявності в матеріалах справи висновку експерта судової інженерно-технічної експертизи, була призначена саме первинна судова експертиза, а не повторна або додаткова експертиза. Звертає увагу суду на той факт, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції поставив експерту ті самі запитання, які вже були вирішені та надані відповіді в висновку експерта судової інженерно-технічної експертизи 138/22 від 29.03.2023 року. Зазначає, що місцевий суд не мотивував жодними аргументами призначення експертизи, обмежившись цитуванням загальних норм права та позиції відповідача. Доводить, що судом першої інстанції був прийнятий до уваги та надано перевагу наданому Відповідачем Звіт про оцінку, який був доданий до матеріалів судової справи з грубими порушеннями норм ЦПК, та який складений з грубими порушеннями чинного законодавства. Судом першої інстанції були фактично досліджені докази на стадії підготовчого провадження, що є порушенням норм ЦПК України, а суд фактично погодився з позицією відповідача про те, що експерт вибрала неправильний метод (методику) проведення експертизи (експертом був застосований витратний метод, а на думку відповідача експерт повинен був застосувати порівняльний), хоча законодавство, яке регулює проведення судових експертиз чітко вказує, що експерт самостійно визначає методику проведення експертизи, і Верховний суд в своїй постанові чітко вказав, що визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта». Зазначає про те, що судом першої інстанції фактично надано перевагу позиції відповідача, та повністю безпідставно ігноровані всі аргументи представника позивача, зокрема, не надано можливості подати клопотання про визнання Звіту про оцінку, на який посилався представник відповідача та суд першої інстанції, недопустимим, неналежним та недостовірним доказом. Додає, що судом першої інстанції в цьому ж судовому засіданні, в якому постановлена оскаржувана ухвала, було безпідставно, без поважної причини, поновлено строк на подання Звіту про оцінку, який в оскаржуваній ухвалі, датованій цим же днем 27 лютого 2024 року, цитує суд першої інстанції, тобто фактично ухвала обґрунтовується недопустимим, недостовірним, неналежним доказом, що є порушенням доктрини «плодів отруйного дерева». Звертає увагу, що судом першої інстанції поставлені експерту ті ж самі запитання, на які надані відповіді у Висновку експерта судової інженерно-технічної експертизи № 138/22 та ці відповіді не були визнані неясними, неповними, незрозумілими, необґрунтованими. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_4 адвокат Власик Вікторія Яківна вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить залишити її без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя в натурі звернулася ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Власик В.Я. звернулася до суду із клопотанням, яке уточнила у судовому засіданні, про призначення судової інженерно-технічної експертизи.

Згідно ст. 143 ЦПК України, суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на обґрунтування своїх вимог надано Висновок інженерно-технічної експертизи №138/22 від 29.03.2023 року, складений судовим експертом Сапуновою А.І. (т. І, а.с. 40-77).

На вирішення експерта було поставлено шість запитань, два перших із яких наступні:

1.Яка ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на 27.06.2000 р., згідно даних інвентаризаційної справи КП «Рівненське обласне БТІ», в цінах на час проведення дослідження?

- Яка ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 після проведеної реконструкції та нового будівництва, станом на час проведення дослідження?

Ці питання є тотожними питанням, що поставлені на вирішення експертизи, призначеної оскаржуваною ухвалою.

Згідно ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Таким чином, Цивільним-процесуальним кодексом та іншим законодавством України, за наявності в матеріалах справи Висновку експерта, не передбачено можливості призначення первинної судової експертизи, а передбачено призначення або додаткової або повторної експертизи.

Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до пункту 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно з пунктом 3.6 Інструкції, у разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку.

У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

Таким чином, повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об`єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав сторін чи інших осіб.

Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Згідно роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу у кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 № 8 визначено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Судом першої інстанції, за наявності Висновку експерта № 138/22 від 29.03.2023 року в матеріалах справи, та без зазначення обставин, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта, була призначена саме первинна судова інженерно-технічна експертиза, що є порушенням вимог ст. 113 ЦПК України.

Верховний Суд 13 серпня 2021 року в справі № 917/1196/19 наголосив, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Таким чином, для призначення додаткової або повторної експертизи, наявний в матеріалах справи Висновок експерта № 138/22 від 29.03.2023 року мав бути визнаний судом неповним або неясним або необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви, однак Висновок експерта, наявний в матеріалах справи не був судом першої інстанції визнаний необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справ, або викликає сумніви тощо. Оскаржувана ухвала не містить відповідних обґрунтувань щодо заперечення вказаного Висновку експерта.

Покликання сторони відповідача на те, що Висновок експерта №138/22 від 29.03.2023 року не відповідає вимогам, визначеним Національним стандартом № 1, і з посиланням на пункт 15 Національного стандарту зокрема, що: експерт Сапунова А.І. при проведенні даної експертизи для визначення ринкової вартості нерухомого майна, в супереч п. 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» не вибрала необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі про проведення оцінки, та їх застосування, апеляційним судом оцінюються критично.

Так, у Висновку експерта № 138/22 від 29.03.2023 р. експерт ОСОБА_5 зазначила, які саме методики нею застосовані, і обґрунтувала свій вибір саме цієї методики тим, що для проведення судової експертизи порівняльним методом недостатньо даних, зокрема, через відсутність достатньої кількості об`єктів нерухомого майна поблизу будинку, який оцінюється (в тому числі й через те, цей будинок знаходиться в сільській місцевості), а також через загальне падіння продажів нерухомості на ринку нерухомості через воєнний стан, падіння доходів населення, зниження попиту, що відповідає вимогам Національного стандарту 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 (далі Національний стандарт 1).

Згідно п. 14 Національного стандарту 1, визначення ринкової вартості об`єкта оцінки можливе із застосуванням усіх методичних підходів у разі наявності необхідної інформації.

Крім цього, пунктом 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) чітко встановлено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Такої ж позиції притримується і Верховний Суд у своїй постанові від 23 березня 2021 року у справі № 233/3473/17, де зазначено, що «Твердження захисника про те, що відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка була затверджена наказом Міністерства юстиції України від08жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від26 грудня 2012 року N21950/5) (далі Інструкція від 26 грудня 2012 року №1950/5), експерти у цьому провадженні не мали права самостійно обирати методику, не знайшли свого підтвердження, оскільки пунктом 1.4 розділу І Загальних положень зазначеної Інструкції від 26 грудня 2012 року МІ950/5 встановлено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта».

Таким чином, суд не має повноважень своєю ухвалою зобов`язати експерта використовувати/застосовувати порівняльний або будь-який інший метод дослідження, оскільки це не передбачено процесуальним законодавством.

Верховний Суд у постановах від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19) та інших, неодноразово наголошував про тому, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності із нормами закону, що їх регулює, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала про призначення судової почеркознавчої експертизи постановлена судом першої інстанції з порушенням матеріальних та процесуальних норм та без належного обґрунтування необхідності призначення експертизи, у зв`язку з цим вона підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Власик Вікторії Яківни про призначення судової інженерно-технічної експертизи, та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дупака Валентина Германовича задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року про призначення судової інженерно-технічної експертизи скасувати.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Власик Вікторії Яківни про призначення судової інженерно-технічної експертизи відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя в натурі направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04 липня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.