Справа № 740/5160/24
Провадження № 2/740/1512/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ», банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 61 900,53 грн та судового збору.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.03.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001, на підставі якого останній видано картку з кредитним лімітом у розмірі 30 000,00 грн, який пізніше було збільшено до 37 600,00 грн.

Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідний кредит у встановленому договором розмірі, проте позичальник порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 61 900,53 грн, з яких: 25 529,83 грн за кредитом, 36 370,70 грн за процентами.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 24 жовтня 2024 року 09-00 год., яке в подальшому відкладено на 20 грудня 2024 року 14-30 год.

Представник позивача просив у позовній заяві розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідачки Лабовкін О. О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів передачі ОСОБА_1 03.07.2018 коштів у конкретній сумі, а також факту прийняття відповідачкою запропонованих умов щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Разом з тим доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не спирається на жоден доказ передачі відповідачці кредитних коштів; у наданому розрахунку не наведено методику розрахунку, а також формулу розрахунку процентів, пені та штрафних санкцій. ОСОБА_1 не підписано публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, надану позивачем на підтвердження позовних вимог. Окрім цього, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначені у виписці з рахунку за період від 25.03.2019 по 01.07.2024 платіжні картки отримані ОСОБА_1 саме від АТ «ПУМБ».

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій вважав доводи представника відповідачки безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що 25.03.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» та підписала заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування та паспорт споживчого кредиту, фактично отримала грошові кошти, та підписавши заяву, підтвердила отримання нею платіжної картки й ознайомилася та зобов`язалася дотримуватися правил її користування, жодних заперечень щодо умов заяви не висловлювала. ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, зокрема, здійснювала покупки та отримувала грошові кошти. Між сторонами укладено письмовий договір шляхом підписання відповідачкою заяви, яка містить усі суттєві умови кредитного договору, а також паспорт споживчого кредиту, в якому викладено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування, мету, спосіб та строк надання кредиту, розмір реальної річної процентної ставки. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить детальну інформацію щодо графіку повернення тіла кредиту та процентів, відомості щодо фактичної суми погашення кредиту та залишок непогашеної суми. Разом з тим представник позивача зазначив, що надана виписка за картковим рахунком є належним доказом заборгованості за кредитним договором.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, при цьому повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 25 березня 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву № 001 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування, яка розміщена на сайті pumb.ua, у повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування, і погодилася з тим, що може обирати будь які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через дистанційні канали обслуговування, а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах (а. с. 9).

25 березня 2019 року ОСОБА_1 підписала також паспорт споживчого кредиту, за яким їй встановлено відновлювальну кредитну лінію в межах встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 30 000,00 грн строком на 12 місяців, який зі спливом продовжується кожний раз на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь якої із сторін. Тип процентної ставки фіксована, розмір процентної ставки 47,88 %, реальна річна процентна ставка 47,88 % (зворот а. с. 9).

25.03.2019 на банківській картці відповідачки встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн за договором № 001 від 25.03.2019, який у подальшому неодноразово збільшувався, востаннє - до 37 600,00 грн, що підтверджується наданою позивачем довідкою про збільшення кредитного ліміту (зворот а. с. 26).

Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 01.07.2024 складає 61 900,53 грн, з яких: 25 529,83 грн за сумою кредиту; 36 370,70 грн за процентами (а. с. 27, 28).

Випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 25.03.2019 по 01.07.2024 підтверджується факт користування відповідачкою кредитними коштами (а. с. 29-34).

02.07.2024 позивач направив відповідачці письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості в загальному розмірі 61 900,53 грн протягом тридцяти днів із моменту отримання вказаного листа (а. с. 24).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді.

Підписуючи заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами.

Відповідачкою та її представником не підтверджено належними та допустимими доказами викладені у відзиві обставини.

З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою та її представником, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 223, 263 - 265, 272 - 274 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) заборгованість у загальному розмірі 61 900 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко