Справа № 466/3047/24
Провадження № 2/466/1400/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

26 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Білінської Г.Б.

секретаря судового засідання Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона із двома неповнолітніми дітьми - ОСОБА_3 , 2019 року народження та ОСОБА_4 , 2012 року народження, постійно проживає та зареєстрована у кв. АДРЕСА_1 .

Також у вказаній квартирі зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , з яким фактично припинила подружні відносини у зв`яку із його виїздом за кордон. Останній не проживає у вказаній квартирі понад десять років, не сплачує за житлово-комунальні послуги та взагалі не цікавиться житлом. Місце проживання відповідача їй не відоме. Оскільки через його реєстрацію у вказаній квартирі несе додаткові витрати на її утримання, вимушена звертатись в суд за захистом своїх прав та прав неповнолітніх дітей.

Позивачкою подана заява, у якій вона просить справу розглянути у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день та час розгляду справи судом у встановленому ЦПК порядку, заперечень на позов чи доказів на спростування позовних вимог не подавав.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Відповідно до даних Реєстру Львівської територіальної громади у кв. 69 на вул. Лінкольна 23 а зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2012 р.н., ОСОБА_3 , 2019 р.н.

Актами від 28.01.2024 р., 29.02.2024 р. ОСББ «Лінкольна 23 а» стверджується, що при обстеженні квартири встановлено, що ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає більше п`яти років.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб у судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР).

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сім`ї не потребує згоди інших членів сім`ї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців.

Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, вправі пред`явити позов про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивачкою у підтвердження своїх вимог надані відповіді Генерального Консульства України в Любліні відповідачу ОСОБА_2 , та копія «карта побиту» ОСОБА_2 щодо його права на проживання та роботи у РП, які маються у її розпорядженні, та свідчать про те, що відповідач протягом тривалого часу проживає поза межами України і має право на офіційну роботу у РП.

Відповідно до п.50 Порядку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою ;

3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки у ході судового розгляду встановлено, що відповідач більше п`яти років відсутній за місцем проживання, проживає за межами України, спірною квартирою не цікавиться, не несе витрат по її утриманню, а тому його слід вважати таким, що втратив право користування житлом.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 289, 314 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у кв. АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Г. Б. Білінська