Номер провадження: 22-ц/813/4686/24
Справа № 509/4386/23
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/4386/23

Номер провадження: 22-ц/813/4686/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хангельдян К.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант», ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди, за апеляційною Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Панасенка Є.М. об 11 годині 46 хвилині 14 лютого 2024 року, повний текст рішення складений 23 лютого 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить: 1) стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "АЛЬФА Гарант" на його користь - 130 000 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 3% річних, пеню та інфляційні втрати у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання; 2) стягнути з ОСОБА_2 на його користь - 149 006 грн. різниці між страховою виплатою та матеріальною шкодою. Також позивач просить вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 22 січня 2023 року за адресою - Одеська область, Овідіопольський район, Об`їзна дорога, відбулась ДТП за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу HYUNDAI H-1, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області по справі 509/596/23, ДТП відбулась внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля HYUNDAI H-1, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Позивач звернувся до страхової компанії з метою відшкодування збитків, судовий експерт Федотов Ф.В. оглянув транспортний засіб у присутності власника автомобіля та представника страховика, склав відповідний висновок щодо визначення розміру завданої шкоди.

Позивач вказує що 18.05.2023 року страховиком було написано необґрунтований та невмотивований лист про відмову у виплаті страхового відшкодування. Тому з СК «Альфа-Гарант» підлягає стягнення страхове відшкодування у розмірі ліміту відповідальності страховика - 160 000 грн., а з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком та лімітом відповідальності страховика, що становить - 119 006 грн. (а. с. 1 - 3, 109 - 112).

Позиція відповідача в суді першої інстанції

ТДВ СК «Альфа-Гарант» у відзиві на позовну заяву просить в її задоволенні відмовити.

Представник відповідача вказує на те, що отримана заява від ОСОБА_1 про страхове відшкодування була підписана іншою особою. У зв`язку з відсутністю підпису заявника ОСОБА_1 на вказаній заяві, остання не підлягала розгляду та у ТДВ СК «Альфа-Гарант» були відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування.

14.02.2023 року представником товариства було вчасно проведено огляд пошкодженого автомобіля, за результатами якого було складено протокол.

Висновок експерта Федотова Ф.В. виконаний на замовлення позивача, не є належним, достатнім та допустимим доказом, який міг би спростувати висновки зроблені оцінювачем у Консультації 10-D/12/91, оскільки таким доказом може бути виключно судова авто-товарознавча експертиза.

Позивачем не було надано доказів проведеного фактичного ремонту, акти виконаних робіт, розрахункові документи (а. с. 68 - 72).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року задоволено вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "АЛЬФА Гарант", на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування в розмірі - 130 000 грн..

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "АЛЬФА Гарант", на користь ОСОБА_1 , збитки, заподіяні несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання з 20.05.2023 року по 14.02.2024 року у загальному розмірі - 42 608,35 грн., з яких: - 3% річних - 2 885,00 грн.; - пеня - 38 052,60 грн.; - втрати від інфляції - 1 670,75 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 різницю між страховою виплатою та завданою матеріальною шкодою у розмірі - 149 006,00 грн..

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "АЛЬФА Гарант" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у загальному розмірі - 26 800,00 грн., з яких: - сплачений судовий збір у розмірі - 2 800,00 грн.; - витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі - 4 000,00 грн.; - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 20 000,00 грн., порівно, тобто по - 13 400,00 грн. з кожного.

Рішення суду мотивоване тим, що заява про виплату страхового відшкодування подавалась та підписувалась особисто позивачем. Тому на думку суду вимога про стягнення страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика в розмірі - 130 000 грн. є законною та обґрунтованою. Гранична дата виплати страхового відшкодування - 20.05.2023 року. Оскільки Товариство з додатковою відповідальністю Страхова Компанія "АЛЬФА Гарант" не здійснило вказаної виплати, з останнього підлягає стягненню 3% річних на загальну суму - 2 885 грн., пеня на загальну суму - 38 052,60 грн., інфляційні втрати на загальну суму - 1 670,75 грн..

Згідно висновку судового експерта Федотова Ф.В. вартість вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 29.01.2023 року, складає - 279 006 грн.. Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком та виплатою страхового відшкодування, що дорівнює - 149 006 грн. (а. с. 136 - 139).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ТДВ СК «Альфа-Гарант» в апеляційній скарзі просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року скасувати в частині стягнення коштів з ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. Стягнути судові витрати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскарженій частині рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги здебільшого збігаються із доводами викладеними у відзиві на позовну заяву.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги висновки, зроблені оцінювачем у Консультації 10-D/12/91.

Наданий позивачем висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом, оскільки проведений не за ухвалою суду, експерта не попереджено про кримінальну відповідальність та не повідомлено, що висновок підлягає поданню до суду (а. с. 146 - 152).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року (а. с. 159 - 159 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.03.2024 року призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 165).

У судовому засіданні адвокат Сафронюк П.В., діючий від імені ОСОБА_1 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заяв, клопотань, зокрема про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, щодо можливості розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

22 січня 2023 року за адресою - Одеська область, Овідіопольський район, Об`їзна дорога, відбулась ДТП за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу HYUNDAI H-1, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля HYUNDAI H-1, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу 208927013, виданого ТДВ СК "Альфа-Гарант". Дана обставини підтверджується витягом з бази даних МТСБУ, а також копією полісу обов?язкового страхування, наданого представником СК «Альфа-Гарант».

Відповідно до Постанови Овідіопольського районного суду Одеської області по справі 509/596/23, ДТП відбулась внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля HYUNDAI H-1, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

20.02.2023 року позивач звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування до страховика.

16.02.2023 року судовий експерт Федотов Ф.В. оглянув пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , у присутності власника пошкодженого автомобіля та представника страховика.

14.05.2023 року судовий експерт Федотов Ф.В. склав висновок № 7492, відповідно до якого:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 29.01.2023 року складає - 279 006 гривень;

- вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає - 265 213 гривень.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апелянтом оскаржується рішення лише в частині задоволених вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Отже, на підставі вищевказаного рішення переглядається в апеляційному порядку лише у вказаній частині, врешті законність та обґрунтованість рішення не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог до страховика про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до п. 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

10.02.2023 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування до страховика.

Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, якими він повинен керуватись.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

На виконання вищевказаних вимог, для визначення розміру збитків, завданих власнику автомобіля VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , 14.02.2023 року в присутності водія та представника страхової компанії було проведено огляд вказаного транспортного засобу та виявлені пошкодження (а. с. 78 - 80).

Листом за № 12/2189 від 18.05.2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування ,у зв`язку з тим, що у заяві відсутній підпис заявника ОСОБА_1 та не зазначено його адреси. Тому отримана заява на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» розгляду не підлягає.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля HYUNDAI H-1, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу 208927013, виданого ТДВ СК "Альфа-Гарант". Дана обставини підтверджується витягом з бази даних МТСБУ, а також копією полісу обов`язкового страхування, наданого представником СК «Альфа-Гарант».

Відповідно до вказаного полісу сума страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить - 130 000 грн..

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичного відношення до висновку почеркознавчої експертизи, на який посилався ТДВ СК "Альфа-Гарант" як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування, про те, що заява про виплату страхового відшкодування була підписана іншою особою ніж позивач, оскільки вказаний висновок не стосується предмета доказування.

Колегія відхиляє посилання апелянта на те, що наданий позивачами висновок експерта не може бути належним доказом на підтвердження визначення вартості пошкодження транспортного засобу.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України ).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За вказаних обставин вказані доводи є неспроможними, оскільки не надано іншого висновку судового експерта.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у висновку експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріальних збитків від 10.10.2017 року № 6034 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що висновок підготовлено для подання до суду, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня1998 року № 53/5 (далі - Інструкція № 53/5), у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до ЦПК України, зокрема, в частині викладення статті 106 цього Кодексу у редакції, яка визначає можливість складання експертного висновку за зверненням учасника справи.

Відповідно до наданого висновку експерта №7492 від 14.05.2023 року складений судовим експертом Федотовим Ф.В., останній містить посилання про обізнаність та попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у відповідності зі ст. 384 КК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не надав апеляційному суду належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта тощо) у спростування доказів позивача, будь-яких клопотань, у тому числі про призначення будь-якої експертизи не заявив.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (пункт 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до Висновку експерта №7492 з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 14.05.2023 року, вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK з номерним знаком НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження ДТП, яка сталась 29.01.2023 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складових, які підлягають заміні, складає - 279006 грн..

Вірними є висновки суду першої інстанції, що надана ТДВ СК "Альфа-Гарант" так звана «Консультація», яка нібито визначає вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN Passat ALLTRACK, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 29.01.2023 року, не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», Закону України «Про судову експертизу» та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", крім того відсутні документи про кваліфікацію особи, яка склала таку консультацію.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» є недоведеними, тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 03 липня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе