справа № 753/9161/22 головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
УХВАЛА

про витребування доказів

17 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами акціонерного товариства «Сенс-Банк», ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року та на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Сенс Банк», ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Сенс-Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що 05 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку (далі - АКБСР) «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке перейменоване в АТ «Сенс Банк», та її батьком - ОСОБА_3 укладено договір кредиту, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 220 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних строком до 04 липня 2017 року.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору 05 липня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечні договори, а саме: №028/15-350, згідно якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 , що є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності від 28 травня 2003 року; №028/15-351, відповідно до якого в іпотеку банку передано спірну квартиру АДРЕСА_2 , що є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2007 року.

Належна їй на праві власності квартира АДРЕСА_2 , набута нею у власність у порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 червня 2016 року, виданого після смерті її батька - ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), протиправно вибула з її володіння на користь АТ «Альфа-Банк» відповідно до рішення державного реєстратора від 02 жовтня 2020 року № 54389371 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та 12 листопада 2020 року на підставі договору купівлі-продажу відчужена останнім на користь ОСОБА_1 , оскільки банк, в іпотеці якого перебувала вказана квартира, пропустив визначений статтею 1281 ЦК України строк пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, та втратив право вимоги за кредитним і іпотечним договорами.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просила суд скасувати рішення державного реєстратора від 02 жовтня 2020 року №54389371 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру за ОСОБА_1 та витребувати квартиру з незаконного володіння останньої на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року, з урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено та стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 17 253,70 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 246,10 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 17 253,70 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 246,10 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями в частині задоволених вимог позивача, відповідач АТ «Сенс Банк» в особі представника - адвоката Тищенко К.І. звернулося з апеляційними скаргами, в яких просить їх скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення (постанову), яким повністю відмовити у задоволенні позову та заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначило, що державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 було проведено на підставі наявного в іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя з дотриманням встановленої законом процедури та в подальшому правомірно відчужено на користь добросовісного набувача, тому підстави для витребування вказаної квартири з його володіння на користь позивача відсутні.

Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, не правильно застосував положення статті 134 та частини восьмої статті 141 ЦПК України, не врахувавши, що попереднього орієнтованого розрахунку судових витрат стороною позивача не подавалось та пропущено визначений п`ятиденний строк для подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат після ухвалення рішення. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази, як щодо вартості послуг, порядку і розміру нарахувань за такі послуги, так і доказів розрахунку між позивачем та її адвокатом, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями в частині задоволених позовних вимог, через представника - адвоката Слабоуса Є.А. також подала апеляційні скарги, в яких просить їх скасувати з мотивів невідповідності висновків, викладених в рішеннях суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову та заяви про долучення доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних скарг посилається на те, що іпотекодержателем було звернуто стягнення на спірну квартиру в передбаченому законом порядку та з урахуванням положень укладеного іпотечного договору, як наслідок, подальший продаж квартири банком відбувався за відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яких відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, в тому числі про права позивача, а відтак ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири.

Встановивши, що є чинне рішення суду, яким звернуто стягнення на іпотечну квартиру АДРЕСА_2 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач придбала зазначену квартиру в АТ «Альфа-Банк», як особи, що мала право її відчужувати, а тому застосування до спірних правовідносин положень статті 388 ЦК України є неправильним та свідчить про безпідставне втручання у право власника на мирне володіння її майном. Згідно сформованої правової позиції Верховного Суду, якщо є не скасоване рішення суду, на підставі якого особа набула право власності на майно, то відсутні правові підстави для його витребування відповідно до статті 388 ПК України у добросовісного набувача, оскільки за таких обставин добросовісний набувач придбав це майно в особи, яка мала право його відчужувати.

Відповідач звертає увагу на той факт, що матеріали спадкової справи не містять жодних доказів направлення повідомлення про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно за вих. №244/02-14 від 29 червня 2016 року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк», а тому суд помилково прийшов до висновку про належне повідомлення банку про прийняття спадщини позивачем. При цьому суд не врахував, що ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише у червні 2016 року, тобто лише через 3 роки та 1 місяць з дати смерті її батька, адже знала про кредити останнього і таким чином намагалась убезпечити себе від можливих потенційних претензій його кредиторів. Факт проживання позивача за однією адресою зі своїм батьком не означає, що вона в силу вимог статей 1268, 1270 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Отже, твердження суду про необхідність звернення первісного кредитора ПАТ «Укрсоцбанк» до спадкодавця у строк до 17 липня 2014 року спростовуються матеріалами справи, які доводять як факт відсутності заведеної спадкової справи, так і факт визначеного кола спадкоємців боржника. Крім того, відповідачем у даній справі є не ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитор спадкодавця, а саме АТ «Альфа-Банк», в якого перебіг виконання обов`язків по дотриманню вимог статті 1281 ЦК України почався лише із 15 жовтня 2019 року та яке вперше - 06 березня 2020 року з дотриманням шестимісячного строку звернулося до позивача з повідомленням про порушення основного зобов`язання.

Також, на переконання відповідача, представник позивача не мав права засвідчувати копії документів, долучених до позовної заяви, оригінали яких в останнього відсутні, а суд першої інстанції не мав права встановлювати факти за відсутності оригіналів таких документів та не перевіривши відповідність наданої копії оригіналу. Натомість в матеріалах даної справи немає належних доказів того, що ОСОБА_2 взагалі поінформована про те, що відбувався розгляд справи, де вона є безпосереднім учасником.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції відповідач зазначає, що заява представника позивача про долучення доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення була подана до суду 06 квітня 2023 року, тобто поза межами визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку, і без зазначення поважних причин для поновлення вказаного процесуального строку, що унеможливлювало розгляд питання розподілу судових витрат, а сама заява підлягала залишенню судом без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач в особі представника - адвоката Дикого Ю.О. просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи відповідача є безпідставними, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, надав належну оцінку наданим сторонами доказам та обставинам справи, ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційні скарги АТ «Сенс-Банк» та ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року - без змін.

Апеляційні скарги АТ «Сенс-Банк» та ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року задоволено частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з АТ «Сенс-Банк» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 246,10 грн. судового збіру за подання заяви про забезпечення позову з кожного. В іншій частині заяву ОСОБА_2 про долучення доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Слабоусом Євгенієм Анатолійовичем, задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначила, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке впливає на правильність вирішення спору, оскільки висновок про пропуск кредитором строку для пред`явлення вимоги до спадкоємця зроблено виключно на підставі копії зазначеного доказу (а саме, копії відзиву ПАТ «Укрсоцбанк» на позовну заяву ОСОБА_2 у справі №753/2615/18), при цьому апеляційний суд взагалі не навів жодного обґрунтування відмови у витребуванні оригіналу такого доказу чи підстав врахування саме копії зазначеного відзиву, яка має сумнівний характер.

01 травня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Дикий Юрій Олегович подав клопотання про витребування доказів. Обґрунтовуючи заявлене клопотання послався на постанову Верховного Суду від 10 квітня 2024 року. Зазначив, що обставини обізнаності банку про смерть боржника стосуються предмету позову та підлягають дослідженню судом при ухваленні судового рішення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності розгляду справи існує необхідність у витребуванні у Дарницького районного суду міста Києва матеріалів цивільної справи № 753/2615/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М. про зняття заборони відчуження та виключення записів про обтяження квартири, у якій міститься відзив ПАТ «Укрсоцбанк» на позовну заяву від 04 травня 2018 року, який підтверджує, що банку станом на 04 травня 2018 року було достовірно відомо про факт смерті позичальника (іпотекодавця) ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася. 10 вересня 2024 року адвокат Дикий Ю.О., діючи в її інтересах, подав клопотання про долучення доказів (а саме, копії відзиву ПАТ «Укрсоцбанк» на позовну заяву ОСОБА_2 у справі №753/2615/18), також клопотав про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник АТ «Сенс-Банк» - адвокат Півторак Тарас Олегович клопотання про витребування доказів підтримав.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

16 вересня 2024 року ОСОБА_1 та її представник - адвокат Слабоус Є.А. подали клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку перебуванням представника - адвоката Слабоуса Є.А. в іншому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (статті 240 ЦПК України).

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», заява №16652/04).

Виходячи з наведеного, колегія суддів у межах своїх повноважень дійшла висновку про визнання причин неявки ОСОБА_1 та її представника в судове засідання не поважними, а саму неявку такою, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вислухавши думку учасника процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Дикого Юрія Олеговича про витребування доказів підлягає задоволенню, з нижченаведених мотивів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 4-7 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Суд може витребувати докази, також, до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду . У випадках, передбачених законом, апеляційний загальний суд за місцезнаходженням доказів може витребувати докази на прохання третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу або за заявою сторони (учасника) третейського (арбітражного) розгляду за згодою третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається третейським судом (міжнародним комерційним арбітражем), у порядку, встановленому цією статтею. У разі задоволення відповідної заяви суд може зобов`язати особу, у якої такі докази витребовуються, надати такі докази безпосередньо третейському суду або міжнародному комерційному арбітражу або стороні, за заявою якої такі докази витребовуються, для подальшого їх подання третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу). В ухвалі про витребування доказів суд вирішує питання забезпечення чи попередньої оплати витрат осіб, пов`язаних із поданням відповідних доказів.

Враховуючи наведені вище норми закону, а також предмет спору та обставини справи, зважаючи на те, що письмові документи, про витребування яких сторона ставить питання є необхідними для встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2024 року щодо порушення норм процесуального права, є необхідність у витребуванні з Дарницького районного суду м. Києва матеріалів справи №753/2615/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про зняття заборони відчуження та виключення записів про обтяження квартири.

Таким чином, клопотання ОСОБА_2 , подане представником - адвокатом Диким Юрієм Олеговичем, про витребування доказів підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідальних за виконання ухвали осіб, слід попередити про наслідки неподання таких документів або неподання відомостей про неможливість їх подання із зазначенням поважних причин, що унеможливлюють виконання ухвали суду відповідно до ст. 148 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 84, 368 ЦПК України, Київський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 , подане представником - адвокатом Диким Юрієм Олеговичем, про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати із Дарницького районного суду м. Києва (місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. О. Кошиця, буд. 5-А) матеріали цивільної справи №753/2615/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про зняття заборони відчуження та виключення записів про обтяження квартири.

Попередити Дарницький районний суд м. Києва про наслідки неподання таких документів або неподання відомостей про неможливість їх подання із зазначенням поважних причин, що унеможливлюють виконання ухвали суду, передбачені ст. 148 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 вересня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова