Справа № 463/958/24
Провадження № 2/463/783/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 47 801,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування в шлюбі в них народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що згідно з консультативним висновком лікаря-психіатра їх сину ОСОБА_4 встановлено діагноз розлад спектру аутизму, дитячий аутизм (якісні порушення комунікативних функцій (експресивного та рецептивного мовлення, стереотипна поведінка, когнітивні порушення). У зв`язку з хворобою дитини виникла необхідність у додаткових витратах, спрямованих на лікування і покращення фізичного та психологічного стану дитини. Зокрема позивачка понесла такі витрати: медичні дослідження на загальну суму 3 970 грн., дитячий одяг на загальну суму 1 433 грн., денний догляд за дитиною у зв`язку із хворобою за вересень 2023 року на загальну суму 11 900 грн., денний догляд за дитиною у зв`язку із хворобою за жовтень 2023 року на загальну суму 15 300 грн., денний догляд за дитиною у зв`язку із хворобою за листопад 2023 року на загальну суму 21 000 грн., денний догляд за дитиною у зв`язку із хворобою за грудень 2023 року на загальну суму 21 000 грн., оплата за догляд за дитиною на загальну суму 21 000 грн. Відтак, позивач понесла додаткові витрати на дитину на загальну суму 95 603 грн. В силу вимог чинного законодавства половину даної суми, тобто 47 801,50 грн. просить стягнути з відповідача, оскільки останній в добровільному порядку нести додаткові витрати на утримання дитини відмовляється, тому просить позов задовольнити.

Позовна заява надійшла до суду 07.02.2024.

Ухвалою від 12.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Макух А.В. позовні вимоги підтримала, з наведених в позові мотивів, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив повністю, оскільки ставить під сумнів належність та допустимість поданих позивачем доказів, вважає, що жодних підстав для додаткових витрат на утримання дитини немає, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що за час перебування в шлюбу у позивача та відповідача народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 січня 2023 року (а.с.12).

У ч.1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

Частиною 2 статті 51 Конституції України, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З представленої суду копії консультативного висновку лікаря-психіатра сину позивачки та відповідача ОСОБА_4 встановлено діагноз розлад спектру аутизму, дитячий аутизм (якісні порушення комунікативних функцій (експресивного та рецептивного мовлення, стереотипна поведінка, когнітивні порушення), рекомендовано: заняття з психологом, корекційним педагогом, лікувально-профілактичні заходи (а.с.13-14).

Проведені дитині медичні дослідження на суму 3 970 грн. підтверджується копіями замовлення та відповідним фіскальним чеком (а.с.15).

Крім того, за дитиною здійснювався медичний огляд, зокрема у вересні 2023 року, вартістю 11 900 грн.(а.с.17-20), жовтні 2023 року, вартістю 15 300 грн. (21-22), листопаді 2023 року, вартістю 21 000 грн. (а.с.23-24), грудні 2023 року, вартістю 21 000 грн.(а.с.27-28), також за дитиною здійснювався догляд вартістю 21 000 грн. (а.с.30).

Отже, суд приходить до переконання, що вказане лікування та догляд за дитиною, а відповідно і фінансові витрати пов`язані із специфічною хворобою дитини, тому є додатковими витратами, оскільки згідно наданої медичної документації дитина дійсно потребує такого лікування та догляду.

Крім того, відповідач жодним чином доводи та мотиви позивача не спростовує, як і вартість лікування та догляду. Його покликання про сумнівність поданих медичних документів будь-якими доказами не підтверджені. В свою чергу відповідач пояснив, що хоча офіційно не працевлаштований, але отримує доходи, відтак є працездатним і в повній мірі може нести додаткові витрати на дитину.

Разом з тим, згідно позовних вимог, до додаткових витрат на утримання дитини позивачем включено витрати на купівлю одягу для дитини на суму 1 433 грн. (а.с.16), що не може вважатись додатковими витратами на утримання дитини, такі є коштами на утримання дитини (аліментами), тому в стягненні в даному випадку половини суми (716,50 грн.) суд відмовляє, та відповідно приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини в сумі 47 085 грн.

Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1 211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 180, 181, 185 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 47 085 (сорок сім тисяч вісімдесят п`ять) грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 1 211,20 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 14.05.2024.

Суддя: Леньо С. І.