Справа № 456/3144/23 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/3766/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Лук`янович А.П.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 , представника відповідача Фермерського господарства «Колодницька вербина» - адвоката Ратича Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Колодницька вербина» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фермерського господарства «Колодницька вербина» про витребування майна з чужого незаконного володіннявідповідачів.

Оскаржуваною протокольною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом витребування доказів відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

З ухвалою суду не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою.

На думку апелянта, ухвала суду винесена з порушенням норм як процесуального права ( без виходу до нарадчої кімнати ) так і матеріального права.

Зважаючи на те, що позивач і її представник не приймали участі в підготовчому судовому засіданні та сам розгляд справи до моменту подання заяви про забезпечення доказів не був розпочатий, а тому вважає, що були всі підстави задоволити заяву представника про витребування доказів.

Вважає, що вказаною ухвалю суд перешкодив позивачу в праві на дослідження та огляд в суді оригіналу підробленого договору оренди земельної ділянки від 13.02.2018 року.

Просить скасувати протокольну ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача Фермерського господарства «Колодницька вербина» - адвоката Ратича Т.М. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до = задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції відмовив в клопотанні про витребування доказів за безпідставністю, оскільки підготовче судове засідання закінчено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з червня 2023 року у провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Колодницька вербина» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25 липня 2023 року

22 вересня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрейківа Ю.Я. надійшла заява про розгляд підготовчого засідання без участі представника та призначення справи до судового розгляду..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 07 листопада 2023 року.

13 грудня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрейківа Ю.Я. надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначав, що ним було направлено адвокатський запит до ФГ «Колодницька вербина» про надання інформації з приводу захоплених відповідачем земельних ділянок ОСОБА_1 , про середній збір урожаю з земельних ділянок. Проте, відповідач відповіді на запит не надав. Зважаючи на те, що позивачка стверджує, що не підписувала з відповідачем договору оренди від 13.02.2018 року та вважає такий підробленим, тому є негайна необхідність витребувати такий договір з метою огляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В клопотанні поданому представником позивача, останній посилається на п.п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Колегія суддів вважає таке посилання необґрунтованим, оскільки відповідно до п.п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною першою статті 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із частиною другою статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обгрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Також, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідність доведення обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Разом з тим, мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед необхідно зазначити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України) та забезпечення позову (ст.150 ЦПК України).

Крім того, з заяви про забезпечення позову вбачається що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

Колегія суддів вважає, що запропонований заявником спосіб забезпечення позову шляхом витребування доказів, не є заходом забезпечення позову у розумінні ст.ст. 149,150 ЦПК України, відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказана заява є по суті заявою про витребування доказів та подана з порушенням строків встановлених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції а тому підстав для скасування протокольної ухвали колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, у касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.