1Справа № 335/5963/24 2/335/2372/2024
РІШЕННЯ
11 вересня 2024 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Кісенка А.В.,
представника позивача адвоката Погосян М.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Бубнова Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 р. позивачка ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у Вячеславській сільській раді Приморського району Запорізької області 23.09.2006, актовий запис № 03, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Станом на дату подання позовної заяви шлюб між позивачем та відповідачем не розірваний.
Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
Позивачка доводить до відома, що є переселенкою, проживає в орендованій квартирі разом з дітьми, вона не працевлаштована, не має власних коштів на утримання дітей, але вона цілодобово займається вихованням дітей та слідкує за їх особистим життям та розвитком, що є першочерговим обов`язком, як матері для надання гідного виховання та уваги своїм дітям, тому чоловік, який працює та має достатнього доходу повинен сприяти тому, щоб діти ні в чому не потребувались, тому він повинен як чоловік надати достатніх коштів для того, щоб вона могла забезпечити дітям нормальне життя для існування: приготування їжі, купування продуктів для приготування їжі, одяг (взуття, штани, спідниця, сорочка, шкарпетки, шампунь, мило, зубна щітка (заміна кожен день), зубну пасту, приналежності для школи и т.п., та нарешті сплатила кошти за оренду квартири, в якій вони проживають.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи.
08.07.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить позов задовольнити частково, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня ухвалення судом рішення у даній справі, і до досягнення старшою дитиною повноліття.
У відзиві зазначає, що 23.09.2006 між ним та позивачкою укладено шлюб.
Під час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .
Починаючи з квітня 2024 між сторонами фактично були припинені шлюбні відносини та тоді ж вони почали мешкати окремо один від одного за різними адресами.
Наразі ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з відповідною позовною заявою про розірвання шлюбу (справа № 335/7415/24).
Відповідач ніколи не відмовлявся і не відмовляється утримувати своїх дітей, продовжує утримувати їх і на теперішній час, перераховує грошові кошти на їх утримання.
Просив врахувати, що у травні 2024 ОСОБА_1 перерахував на картку доньки грошові кошти в сумі близько 4000 грн (04.06.2024 3 000 грн., 13.06.2024 973 грн.), а також сплатив доньці за заняття у спортивному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». ОСОБА_2 він перерахував аліменти у сумі 7000 грн (25.06.2024 4000 грн., 27.06.2024 3000 грн.).
Отже ОСОБА_1 вимоги позовної заяви визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, проте заперечує щодо розміру аліментів, який просить стягнути з нього позивачка, оскільки стан його здоров`я не є задовільним у ОСОБА_1 хвора спина (остеохондроз, міжребцева грижа), у зв`язку із чим він проходить лікування і реабілітації, так як робота у нього важка (працює у ДНСН у пожежно-рятувальному загоні).
Окрім цього, той розмір аліментів, який просить стягнути з нього ОСОБА_2 по 1/3 (однієї третьої) частині з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину окремо, є надмірною для нього та стягнення з нього грошових коштів у таких розмірах буде ставити ОСОБА_1 в тяжке матеріальне становище. ОСОБА_1 також є внутрішньо-переміщеною особою, мешкає в орендованій квартирі, за оренду квартири і за спожиті комунальні послуги сплачує грошові кошти.
Вважає, що позивачка просить суд стягувати з відповідача грошові кошти у таких розмірах по 1/3 (однієї третьої) частині на кожну дитину окремо, чим фактично намагається самоусунутися від своїх обов`язків щодо утримання дітей і перекласти їх тільки на відповідача, хоча вона при цьому працює у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», де отримує заробітну плату.
Вважає, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 та які забезпечать дітям належний фізичний та моральний розвиток, відповідатимуть потребам дітей і при цьому не будуть порушувати прав відповідача є у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Також, враховуючи, що відповідачем надано до суду докази на підтвердження понесених ним витрат на утримання дітей з дня звернення позивачем до суду з даною позовною заявою, вважає, що у суду є всі підстави ухвалюючи відповідне рішення у даній справі присудити стягнення аліментів зі ОСОБА_1 не з моменту звернення позивача до суду з даним позовом, а з моменту ухвалення судом рішення у вказаній справі № 335/5963/24.
26.08.2024 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, які представник просив долучити до матеріалів справи та викладені у них обставини і долучені до них копії документів врахувати, які під час розгляду справи № 335/5963/24, так і під час прийняття у ній остаточного рішення.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Погосян М.А. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково. Просив врахувати, що він ніколи не ухилявся від обов`язку по утриманню дітей, ніс витрати на їх утримання, крім перераховування дочки перераховував також і позивачці; і що позивачка не обґрунтувала таких витрат на дитину, для яких була б необхідність у стягненні аліментів на кожну дитину у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, при цьому просила врахувати рівні обов`язки батьків по утриманню дітей.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бубнов Д.Ю. просив позов задовольнити частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їхній сукупності, проаналізувавши норми закону що регулюють спірні правовідносини, вважає позов ОСОБА_2 таким, що підлягає задоволенню часткового з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що сторони з 23.09.2006 перебувають в шлюбі, зареєстрованому у Вячеславській сільській раді Приморського району Запорізької області 23.09.2006, актовий запис № 03, про зо видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Станом на час розгляду справи шлюб між позивачем та відповідачем не розірваний, однак на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 335/7415/24).
Від шлюбу мають двох дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , а також сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , які проживають разом з позивачем, які винаймає квартиру у м. Запоріжжі.
Сторони у справі є внутрішньо переміщеними особами.
Відповідач згідно договору оренди житлового приміщення укладеного 04.05.2024 проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_1 працює у Головному управлінні Державної служби Управління з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на посаді старшого водія, що підтверджується довідкою від 25.06.2024 № 263, його дохід за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 становить 302781,95 грн.
Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).
Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за № 3 передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1/3 на кожного із них, проте, такий розмір аліментів не може бути застосований з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
З зазначеного вбачається, що якщо позивач просить стягнути аліменти на двох та більше дітей, повинна застосовуватися єдина частка від заробітку відповідача.
Судом встановлено, що є законні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки діти проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших затрат, враховуючи вік дітей, потреби дітей.
Суд враховує майновий та сімейний стан відповідача; стан здоров`я; відсутність у нього інших неповнолітніх дітей та утриманців, відсутність виконавчих листів про стягнення та відсутність підтверджених належним чином інших обтяжуючих грошових зобов`язань, які б мали враховуватись при визначенні матеріальної спроможності відповідача щодо сплати аліментів, а також те, що він добровільно надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що підтверджується квитанціями.
Позовні вимоги підтверджені документально, засновані на законі, відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів, тому що у відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Суд вважає можливим стягнути аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини (33%) доходів відповідача (тобто по 1/6 частці на кожну дитину), що відповідатиме принципу рівності прав дітей.
Надання коштів на утримання дітей в добровільному порядку не позбавляє позивачку права на отримання аліментів в примусовому порядку. Сімейний кодекс України не містить норм щодо можливості зарахування вартості сплачених сум в рахунок платежів за аліментами. Вказане зобов`язання нерозривно пов`язано з особою відповідача як батька дітей. Представлені квитанції про виплату не свідчать, що це виплати по аліментам.
Так, старшою дитиною є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, аліменти у єдиній частці на утримання двох дітей повинні стягувати до досягнення нею повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого, стягнення аліментів на утримання іншої дитини, тобто, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде здійснюватися у зміненому розмірі до досягнення ним повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
При цьому, що аліменти на дитину повинні бути не менші мінімального визначеного законом розміру аліментів на одну дитину, тобто 50% прожиткового мінімуму на одну дитину на дитину відповідного віку.
Посилання позивачці на те, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі по 1/3 частини його доходів на кожну дитину, не означає необхідності та доцільності стягнення аліментів саме у такому розмірі; до того ж, враховуючи, що відповідач не ухиляється від свого батьківського обов`язку і приймає участь у житті дітей, в тому числі і в матеріальному сенсі.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Виходячи з даної норми, стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернулась із позовом до суду 29.05.2024.
Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту звернення до суд до моменту досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в подальшому, у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 05.12.2025 до моменту досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Суд додатково зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Це означає, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Суд при цьому виходить також з того, що відповідач не позбавлений можливості захищати свої права і, зокрема, звертатись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, у зв`язку з виникненням обставин, що мають значення і що змінили його майновий стан та обсяг аліментних зобов`язань. Дані питання стосуються реалізації своїх прав відповідачем, і тому дані обставини не можуть обмежувати у правах позивачку і її дітей.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення задля належного забезпечення прав та свобод дітей.
Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1211,20 грн. з відповідача в дохід держави.
Керуючись статями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 273 ЦПК України, ст. ст.180, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки доходів щомісячно на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину в місяць, починаючи з моменту звернення до суд, тобто, з 29 травня 2024 р. до моменту досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь Держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Суддя І.П. Соболєва