Житомирський апеляційний суд
Справа №935/3089/23 Головуючий у 1-й інст. Янчук В.В.
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 935/3089/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Янчук В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що з 1989 року по 2018 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 24 квітня 2018 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на ІІ курсі Житомирського Поліського Національного Університету на бюджетній основі, стипендії не отримує.

Вказала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки досягла пенсійного віку, власного житла не має, проживає у будинку старшого сина ОСОБА_4 . Вона та син опинились в скрутному матеріальному становищі, а син продовжує навчання та не має можливості працевлаштуватися й потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина після досягнення 18 років не надає. Відповідач є працездатним, працює фрезерувальником на одному з підприємств м. Коростишева, діяльність якого пов`язана із переробкою каменю, а також підробляє на будівництві та отримує дохід близько 30000 грн. на місяць, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина.

Таким чином, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення навчання 30 червня 2026 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, зазначає, що визначальними для такої категорії справ є обставини наявності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявності можливості таку допомогу надавати. Суд керувався лише довідкою про навчання сина. Однак в обґрунтування суми аліментів, що стягується, суд прийняв пояснення сина щодо його витрат на навчання, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Матеріали справи містять інформації про те, що син навчається за бюджетні кошти, проте не отримує стипендію. З пояснень сина, наданих у судовому засіданні, вбачається, що неотримання ним стипендії пов`язано виключно з його успішністю у навчанні, зважаючи на те, що така можливість у нього є. Суд прийняв до уваги пояснення сина щодо його витрат на навчання, серед яких вказано підготовку сторонніми особами курсових робіт для нього. На думку відповідача, ці обставини жодним чином не можуть бути передумовами для того, щоб вважати, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Вважає, що підлягає застосуванню норма ч.1 с. 141 СК України, згідно з якою мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Не вказавши розмір матеріальної потреби, неможливо також встановити і частку участі обох батьків у наданні такої матеріальної допомоги. Вимога цієї статті презюмує обов`язок обох батьків утримувати дитину, що продовжує навчання, і не ставить цей обов`язок в залежність від того, з ким проживає дитина.

Позивачка у судовому засіданні пояснила, що має офіційний дохід у вигляді пенсії у розмірі 2000 грн, а також заробітну плату у розмірі близько 16000 грн, однак не довела, яка частина з доходів витрачається на матеріальні потреби сина, пов`язані з навчанням. Жоден доказ, наявний у матеріалах справи, не лише не підтверджує наявність витрат, пов`язаних з навчанням, а й не містить обґрунтування заявленої до стягнення суми таких витрат та не містить посилання на те, чи ці витрати включають участь обох батьків чи лише одного з них.

Зауважує, що при ухваленні рішення суд не виходив з розміру його доходу, а керувався лише відсутністю доказів спроможності надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у розмірі 3000 грн. Водночас суд жодним чином не мотивував наявність у нього спроможності надавати матеріальну допомогу у розмірі 2000 грн.

Зазначає, що його офіційний дохід складається виключно з оплати за користування належним йому земельним паєм. В оскаржуваному рішенні вказано, що його дохід з січня по вересень 2023 року становить 5455,99 грн, тобто 606,22 грн на місяць, тому незрозумілим є те, яким чином він має сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн з таким доходом. Посилання суду на реалії сьогодення є виключно суб`єктивною оцінкою обставин і не має нічого спільного з повним, всебічним та об`єктивним встановленням обставин справи.

Отже, позивачкою не доведено наявності матеріальної потреби на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, а матеріали справи підтверджують відсутність у нього матеріальної можливості утримувати сина.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 1989 року, який розірвано за рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 березня 2018 року ( а.с.5)

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ( а.с. 6).

Повнолітній син сторін проживає разом з матір`ю, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, копією акта від 7 листопада 2023 року депутата Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

З копії довідки Поліського Національного Університету (Поліський Університет) від 23 червня 2023 року № 458/09-20 вбачається, що ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти першого курсу факультету інженерії та енергетики денної форми навчання спеціальності 208 «Агроінженерія» за освітнім ступенем бакалавр, термін навчання з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Навчання за державним замовленням. ( а.с.8)

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Приписами частин першої та другої статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу .

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом положень сімейного законодавства стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є не меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба дитини у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості офіційно працевлаштуватись та отримувати заробіток. Стипендії він не отримує. Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що він потребує матеріальної допомоги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, не є пенсіонером та не є особою з інвалідністю, інших утриманців не має, отже він спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання.

Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: