У Х В А Л А

Іменем України

15.04.2024 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М. ,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 23.02.2024 року звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою, за вимогами якої просила суд встановити факт постійного проживання по АДРЕСА_1 її разом із батьком ОСОБА_5 на час смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.03.2024 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з підстав того, що згідно повідомлення виконкому Жмеринської міської ради місце проживання відповідача у справі ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивченням позовної заяви наразі встановлено, що предметом даного цивільного спору є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою захисту прав суб`єкта звернення на спадкове майно у спадщині, яка відкрилася після смерті її батька.

При цьому, позивачем ОСОБА_1 за вказівки обставин прийняття спірної спадщини іншим спадкоємцем тієї самої черги, якого нею вказано у якості відповідача, не зазначено про невизнання чи оспорювання ним заявленого до встановлення факту, що має юридичне значення, а також не заявлено жодних інших вимог позовного характеру.

За таких обставин здійснення розгляду даної справи саме в порядку позовного провадження у відповідний спосіб її реєстрації Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області не є безумовним, враховуючи роз`яснення, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", зокрема, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Такий же правовиий висновок, включно із вказівкою, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо, викладений у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року в справі №205/2102/19-ц.

Подібні правові висновки, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі № 320/948/18, у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 року в справі №759/12740/21)

Також необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору (постанови Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі №180/2132/21, від 31.05.2023 року в справі №357/11366/22, від 05.10.2023 року в справі №711/2094/22.

Отже, за відсутності будь-яких обгрунтувань у позовній заяві ОСОБА_1 щодо наявності спору з ОСОБА_2 , самостійно заявлена вимога щодо встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини задалегідь не передбачає обов`язковості її розгляду в порядку позовного провадження.

При цьому, підсудність розгляду такої заяви в порядку окремого провадження згідно вимог ч.1 ст.316 ЦПК України щодо особливостей розгляду справ про встановлення факту, що має юридичне значення, передбачає її подання фізичною особою до суду за місцем свого проживання.

Так, згідно даних паспорта суб`єкта звернення ОСОБА_1 (а.с.12-13) місце її проживання зареєстроване за адресою: с.Петриківці Хмільницького району Вінницької області, що за відповідним територіально-адміністративним поділом не належить до територіальної юрисдикції Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, будучи належною відповідно до територіальної юрисдикції Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області.

Натомість за власної переконаності Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, що дана справа заздалегідь становить цивільний спір позовного характеру, то з урахуванням вказаної позивачем ОСОБА_1 потреби його вирішення задля захисту своїх прав на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_2 , до складу якого входять певних два об`єкта нерухомого майна, що розташовані в с.Тараски Хмільницького району Вінницької області, її підсудність підлягала визначенню за правилами виключної підсудності згідно вимог ч.1 ст.30 ЦПК України.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18, із визначенням, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; у таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналогічі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 року в справі №185/8191/16-ц , від 13.04.2022 року в справі №373/118/20.

Тож враховуючи, що заявлені ОСОБА_1 вимоги стосуються вирішення питання щодо спадкових прав та обов`язків, які пов`язані з нерухомим майном, цивільний спір позовного характеру стосовно них за правилами виключної підсудності, яка є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють решту видів територіальної підсудності, повинен вірішуватись судом за місцем розташування вказаних об`єктів нерухомого майна. Втім, населений пункт с.Тараски Хмільницького району Вінницької області за їх місцезнаходженням не охоплює територіальна юрисдикція Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, позаяк він також належить до територіальної юрисдикції Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до вимог п.1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" визначено, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі "Занд проти Австрії" (доповідь від 12.10.1978 року), термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "всю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)" (п.24).

З урахуванням наведеного, за відсутності повноважень щодо надання правової оцінки висновкам ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.03.2024 року, проте із врахуванням згадуваних вище правових висновків судів касаційної інстанції, а також керуючись принципом верховенства права, дану справу, вирішення якої не належить до підсудності Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ані за особливостями розгляду справ окремого провадження, ані за виключною підсудністю справ позовного провадження, слід передати на розгляд саме Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області задля уникнення невиправданого обмеження належного сторонам спору права розгляду справи у відповідному суді, визначеному цивільно процесуальним законом.

Керуючись ст.10, 30, 31, 187, 259-260, 293, 294, 315, 316 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Матеріали цивільної справи №149/622/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення, передати на розгляд Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (22000, м.Хмільник Вінницької області, вул. Столярчука, буд.4), як помилково направлені.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайоний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.