РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря судових засідань Корнійчук К.О.,

представника позивача Федоренко П.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка справу за позовом адвоката Федоренко Поліни Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Федоренко П.П. в інтересах ОСОБА_1 16.11.2023 року (в системі "Електронний суд") подала до Жмеринського міськрайонного суду даний позов до ОСОБА_2 , за вимогами якого просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нейстойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 7212,72 грн по виконавчому провадженню №70975546, а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 4000 грн. Позов обґрунтований тим, що від зареєстрованого із відповідачем шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10.02.2021 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано рішенням Жмеринського міськрайонного суду та після розірвання шлюбу донька ОСОБА_4 проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до судового наказу, виданого 21.09.2020 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області з відповідача ОСОБА_2 присуджено до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Державним виконавцем Жмеринського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито твиконавче провадження №70975546. Однак, відповідач тривалий час офіційно не працює і будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Внаслідок невиконання відповідачем зазначеного судового наказу за останнім утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з січня 2023 року по жовтень 2023 року в розмірі 23350 грн. Загальна сума пені за несплату аліментів в період з 01.01.2023 року по жовтень 2023 року склала 7212,72 грн, з серпня 2021 року до липня 2022 року року склала 30386,85 грн (а.с.1-5).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 06.12.2023 року відкрито провадження у справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі, зокрема відповідача ОСОБА_2 у спосіб розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

13.03.2024 року до суду представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Смірновим С.М. подано письмову заяву, згідно якої останній просив провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, а також вказав, що стосовно позовних вимог покладається на розсуд суду, врахувавши надані пояснення у цій заяві та щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, що документально підтверджені, просить їх стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідачем ОСОБА_2 дійсно було допущено прострочення сплати аліментів впродовж січня, березня, травня-жовтня 2023 року, однак дана обставина сталася з причин введення на території України воєнного стану, неможливості працевлаштуватися або знайти підробіток, достатній для сплати аліментів, тим більше, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У листопаді 2023 року ОСОБА_2 почав заробляти і відразу розпочав погашати наявну заборгованість по аліментам перед ОСОБА_1 , так за три місяці (листопад та грудень 2023 року, січень 2024 року) відповідач сплатив на користь позивача 20916 грн аліментів (в листопаді 3000 грн, в грудні 11916 грн, в січні 6000 грн), станом на 31.01.2024 року боргу залишилося 11940,25 грн. У лютому 2024 року ОСОБА_2 офіційно працевлаштувався, тому найближчим часом повністю погасить борг по аліментах перед ОСОБА_1 . У зв`язку з цим відповідач ОСОБА_2 вважає, що допущена ним заборгованість по сплаті аліментів виникла через обставини, незалежні від нього, він намагався вирішити свої фінансові труднощі і як тільки йому це вдалося, почав погашати заборгованість по аліментам.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 14.03.2024 року відкладено розгляд справи на іншу дату з повідомленням (викликом) учасників справи, визнавши необхідним надання особистих пояснень стороною позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Федоренко П.П. підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Вказала, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись з даним позовом до суду, має на меті забезпечити виконання зобов`язання, тобто стимулювати боржника до погашення заборгованості і також стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Зауважилав, що після відкриття судом провадження у справі відповідач періодично погашав заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, зобов`язання сплатити пеню залишається, оскільки позивач понесла збитки внаслідок неналежного виконання відповідачем судового наказу та несвоєчасну сплату аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Смірнов С.М. за їх викликом до суду не з`явилися, причин поважності своєї неявки суду не повідомили, інших клопотань чи заяв не подали.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи позовної заяви, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України будь-яких обмежень періоду нарахування пені не встановлено, натомість визначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно вимог ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, судом встановлено, що згідно копії судового наказу, винесеного 21.09.2020 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області у справі №130/1891/20, з відповідача у справі ОСОБА_2 присуджено до стягнення на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9) сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2021 року (а.с.12-13) вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.09.2019 року Жмеринський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за актовим записом №153, який відповідно до вказаного рішення суду було розірвано.

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складених державними виконавцями Жмеринського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Лапко М.П., ОСОБА_6 , згідно судового наказу №2-н/130/154/2020, виданого 21.08.2020 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, заборгованість по аліментам, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 09.02.2023 року становила 0 грн, станом на 31.10.2023 року складала 23350 грн, станом на 31.01.2024 року заборгованість відповідача залишалась в розмірі 11940,25 грн (а.с.22,48-49).

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року в справі №6-1554цс16, від 16.03.2016 року в справі №6-2589цс15, від 03.02.2016 року в справі № 6-1477цс15 та від 16.032016 року в справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені);

Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених уп.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, Верховним Судом України було зроблено висновок, відповідно до якого встановлено виключні випадки, за яких в діях платника аліментів відсутні ознаки вини.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність виключних випадків, за яких в діях платника аліментів ОСОБА_2 відсутні ознаки вини щодо несвоєчасної щомісячної виплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Посилання відповідача на допущення ним прострочення сплати аліментів з причин ведення на території України воєнного стану, неможливості працевлаштуватися або знайти підробіток достатній для сплати аліментів чи перебування на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, не спростовує наявність вини останнього щодо несвоєчасної щомісячної виплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . При цьому, стороною відповідача не обгрунтовано підстави неперебування ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості населення щодо власних зауважень неможливості працевлашування та здобуття заробітку у відповідний період. Тому, у зв`язку з тим, що відповідачем не було надано суду доказів того, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд визначає, що відповідач повинна нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені).

При цьому суд зауважує, що пеня нараховується включно до погашення заборгованості. У випадку погашення заборгованості по аліментам, боржник не має права нараховувати пеню за дні, які наступили вже після оплати, однак це не спростовує самого факту існування заборгованості і як наслідок обов`язок сплачувати пеню. Факт сплати відповідачем заборгованості за аліментами не є підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення сплати аліментів у виді пені, а є підставою для не нарахування пені за дні, які наступили після погашення заборгованості.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.10.2023 року підтверджується належними доказами (розрахунком заборгованості державним виконавцем), а відповідачем не спростовано ні в який спосіб своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у вказаний період, суд доходить висновку, що ця заборгованість виникла з вини відповідача і тому вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Так, на думку суду позивач в межах своїх прав обгрунтовано вимагає сплати відповідачем неустойки (пені) за несвоєчасну виплату ним аліментів, тобто за прострочення відповідного грошового зобов`язання, встановленого відповідачу ОСОБА_2 рішенням суду, набрання законної сили яким та звернення його до примусового виконання визначають належну обізнаність боржника про таке його зобов`язання.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач на час подання даного позову допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, відтак у позивача, як стягувача аліментів виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

При цьому, незалежно від тверджень сторони відповідача, що ОСОБА_2 розпочато вжиття дієвих заходів до зменшення заборгованості по аліментам, такі дії ним активізовано вочевидь після відкриття провадження у даній справі, втім суду не представлено документальних підтверджень щодо повного погашення відповідачем ОСОБА_2 заборгованості із сплати на ім`я позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Таким чином, суд встановив обгрунтованість підстав позовних вимог сторони позивача та відповідність вимогам закону розрахунку оспорюваної пені за прострочення сплати присуджених аліментів, правильність якого не заперечено стороною відповідача.

Разом з тим, приймаючи до уваги вагомі суми погашення заборгованості по аліментам, яку відповідачем добровільно зменшено у понад два рази від її значення у жовтні 2023 року, з розрахунку якої стороною позивача обраховувалась оспорювана пеня, суд вваажає за необхідне в межах наведеного у позові розрахунку визначити її до стягнення в обмеженому законом залишковому значенні 6000 грн, враховуючи наступні погашення визначеної після жовтня 2023 року заборгованості зі сплати аліментів згідно представленого розрахунку станом на 31.01.2024 року (23350 грн 11916 грн 6000 грн)

Оскільки при зверненні до суду позивач законом звільнена від сплати судового збору за предметом спору про стягнення аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у відповідності до мінімальної ставки судового збору на час пред`явлення позову щодо вимог майнового характеру, заявлених фізичною особою.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року в справі 820/479/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №42 від 18.07.2023 року (а.с.19-20), додаткову угоду №01 до договору про надання правової (правничої) допомоги №42 від 12.07.2023 року (а.с.17), акт наданих послуг правової (правничої) допомоги №42 від 31.10.2023 року (а.с.16), ордер серії АВ №1029902 від 12.07.2023 року (а.с.6) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000732 (а.с.21).

Однак, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів підтвердження сплати позивачем заявлених витрат за надання їй правничої допомоги адвокатом в сумі 4000 грн, зокрема, не надано жодних квитанції, платіжного доручення з відміткою банку чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи відсутність документального підтвердження сплати позивачем гонорару чи інших витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про відмову у компенсації даного виду судових витрат в розмірі 4000 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст.180, 195-197 СК України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 80, 82, 84, 89, 141, 142, 223, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з січня 2023 року до жовтня 2023 року включно в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м. Київ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1.2) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя Вернік В.М.