Провадження № 2/761/7424/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Пономаренко Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва через система «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якої позивач просить суд:

1.Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як набуте нами у шлюбі наступне майно: - земельна ділянка загальною площею 0,157 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - гараж № НОМЕР_1 загальною площею 17,2 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; - паркувальне місце в закритому паркінгу загальною площею 13, 2 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № 115а; - паркувальне місце в закритому паркінгу загальною площею 14, 7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 ; - автомобіль марки SUBARU моделі FORESTER 2.5., з номером VIN: НОМЕР_3 , 2018 року випуску з об`ємом двигуна 2498 см3.

2. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , визнати власником частки 1/2 на: - земельну ділянку загальною площею 0,157 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - гараж № НОМЕР_1 загальною площею 17,2 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; - паркувальне місце в закритому паркінгу загальною площею 13, 2 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № 115а; - паркувальне місце в закритому паркінгу загальною площею 14, 7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 ; - автомобіль марки SUBARU моделі FORESTER 2.5., з номером VIN: НОМЕР_3 , 2018 року випуску з об`ємом двигуна 2498 см3.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024 року в провадження судді Пономаренко Н.В. надійшла вказана цивільна справа.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування , якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Так, із змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що спільне майно подружжя, яке просить поділити позивач за зустрічним позовом територіально знаходяться у Вишгородському районі Київської області, Шевченківському районі міста Києва та Солом`янському районі м. Києві.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язкуз нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18, від 26 травня 2021 року у справі №506/33/19, від 02 лютого 2022 року у справі №185/8191/16-ц.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно доп.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник внаслідок поділу спільного майна подружжя, яке територіально знаходиться у Вишгородському районі Київської області, Шевченківському районі міста Києва та Солом`янському районі м. Києві, предметом є нерухоме майно, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви - позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна - місцезнаходження об`єкта, вартість якого є найвищою є земельна ділянка загальною площею 0,157 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , згідно розрахунку наданого позивачем повна вартість вказаного майна становить 1 282 574,12 грн.

При цьому, вартість майна яке знаходиться на території Шевченківського району міста Києва, а саме: - паркувальне місце в закритому паркінгу загальною площею 13, 2 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № 115а - вартістю 140 358,67 грн.; - паркувальне місце в закритому паркінгу загальною площею 14, 7 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 - вартістю 130 840,46 грн., сукупно становить 271 199,13 грн.

Таким чином, вартість нерухомого майна за межами Шевченківського району м. Києва, а саме в Київській області перевищує вартість нерухомого майна, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва, а тому згідно ч. 1, ч.6 ст. 30 ЦПК України, справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області

В свою чергу, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Із наведеного вбачається, що позов надано з порушенням правил виключної підсудності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Вишгородському районному суду Київської області.

Таким чином, оскільки нерухоме майно розташоване поза межами дислокації Шевченківського району м. Києва, існують підстави для передачі матеріалів вказаної справи на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області, як суду, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить вказаний позов.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, - передати на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: