ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 696/1348/23
провадження № 2/753/3298/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів.

Вказана позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу спільна донька колишнього подружжя залишилась проживати разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Так, починаючи з лютого 2015 року відповідач з донькою не спілкується та не приймає участі у її вихованні. Згоди з приводу забезпечення дитини між позивачем та відповідачем не досягнуто, у зв`язку із чим позивач змушена була звернутись з даним позовом до суду та відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) має право на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява сформована 15.12.2023 в системі «Електронний суд».

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 21.12.2023 дану справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказана ухвала суду двічі направлялась за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , однак повернулась на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за вказаною у позові адресою, а саме: АДРЕСА_2 , яка була вручена останньому, що підтверджується його власноручним підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення в графі «вручено особисто 23.03.2024».

Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалалх справи.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2018 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, а спільна дитина колишнього подружжя - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати разом з позивачем.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки малолітня дитина проживає з матір`ю, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 ст. 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2023 року та до повноліття дитини.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень чч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до чч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 06.12.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Власенко Анною Валентинівною укладено Договір №99/12/2023 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого є прийняття адвокатом на себе доручення клієнта про надання останньому правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокат гарантує збереження всієї інформації, що стала йому відомою в процесі виконання доручення, тобто дотримання принципу конфіденційності. Сторони підтверджують, що адвокат проінформував клієнта про правову позицію у справі та про можливий результат виконання доручення на підставі закону та практики його застосування. Адвокат не надає клієнту гарантій і запевнень про реальний результат виконання доручення та прямо і опосередковано не формує у клієнта не обґрунтованих сподівань, а також враження, що адвокат може вплинути на результат іншим способом чи засобами, крім старанного виконання своїх зобов`язань та дотримання чинного законодавства (пп. 1.1., 1.2, 1.3, 1.4).

Згідно пп. 4.1 договору, за надання правової допомоги за даним договором клієнт сплачує адвокату гонорар обумовлений сторонами. Оплату правової допомоги клієнт проводить після підписання договору про надання правової допомоги (пп. 4.2).

На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником позивача до позовної заяви долучено такі докази:

- копія договору №99/12/2023 про надання правничої допомоги від 06.12.2023;

- копія ордера на надання правничої (правової) допомоги від 06.12.2023;

- копія свідоцтва про право на заняння адвокатською діяльністю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Суд зазначає, що з наданих представником позивача доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу не можливо встановити які саме послуги було надано в рамках розгляду даної справи, чи взагалі було надано такі послуги та яка сума підлягає оплаті за надання таких послуг, оскільки предметом договору №99/12/23 не конкретизовано, яка правова допомога та в рамках якої справи вона надавалася. Окрім того, у договорі №99/12/23 не визначена сума гонорару адвоката, натомість у п. 4.1. зазначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар обумовлений сторонами. Також в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі наданих послуг та детальний опис робіт (наданих послуг), що в свою чергу не дає суду встановити обсяг наданих адвокатом послуг та встановити їх вартість.

Крім того, оплату правової допомоги клієнт проводить після підписання договору про надання правової допомоги, при цьому, будь-які фіскальні чеки або ж квитанції щодо оплати послуг адвоката в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, що позивач дійсно понесла правничі витрати у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 3 000,00 грн., а суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Судовий збір відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, стст. 141, 180-183, 184, 191 СК України, керуючись ст ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 279, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2023 року та до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складання повного тексту рішення - 26.06.2024.