ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року

м. Київ

справа № 2-6510/11

провадження № 61-4716св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник (скаржник) - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов Максим Євгенович, заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 09 листопада 2023 року у складі судді Заборського В. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2024 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Демченко Е. Л., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є.

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року було зобов`язано ФОП ОСОБА_2 повторно виконати роботи відповідно до договору від 02 грудня 2010 року.

На виконання рішення суду 21 січня 2013 року видано виконавчий лист, на підставі якого 25 січня 2013 року державним виконавцем Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Харченко А. О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

29 січня 2013 року державний виконавець Харченко А. О., керуючись пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та спрямувала виконавчий лист до Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції для подальшого примусового виконання.

11 лютого 2013 року старшим державним виконавцем Кіровського ВДВС Крайняком М. С. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 та згодом передано на виконання головному державному виконавцю Кіровського ВДВС Тичинській О. О., яка 18 вересня 2014 року на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 та направила виконавчий лист до ВДВС Дніпропетровського РУЮ для подальшого примусового виконання.

02 жовтня 2014 року державний виконавець ВДВС Дніпропетровського РУЮ Біляковський О. М. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року, яке в подальшому було передане державному виконавцю Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г. І., який 15 березня 2017 року повернув йому виконавчий лист на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 15 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою суду апеляційної інстанції від 10 травня 2018 року, постанову державного виконавця

Циганенко Г. І. від 15 березня 2017 року скасовано, у зв`язку із чим своєю постановою від 23 травня 2018 року старший державний виконавець

Циганенко Г.І. відновив виконавчого провадження НОМЕР_3.

Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року скасовано постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року та ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2017 року та постановлено нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Циганенко Г. І. від 15 березня 2017 року про повернення виконавчого документу на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на це, 22 вересня 2020 року начальник Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) своєю постановою скасував постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Циганенко Г. І. від 23 травня 2018 року про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_3, а виконавчий лист повернув стягувачу на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

12 жовтня 2020 року він повторно пред`явив до Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчий лист № 2-6510/2011 для примусового виконання, на підставі якого

20 жовтня 2020 року державний виконавець Реутов Є. О. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання рішення суду. Згодом, виконавче провадження № НОМЕР_4 передано державному виконавцю Дніпровського районного ВДВС Донченко Є. М., яка 30 листопада 2021 року повернула йому виконавчий лист на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 21 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2022 року, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпровському району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Донченко Є. М. від 30 листопада 2021 року про повернення виконавчого документу.

30 червня 2022 року на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду

від 29 червня 2022 року начальником Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжком Р.Ю. прийнято постанову про скасування постанови державного виконавця Слобожанського ВДВС Донченко Є. М. від 30 листопада 2021 року у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_4, яке на той час вже було скасоване ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2022 року.

На підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» заявник оскаржив постанову начальника Слобожанського ВДВС Дзіжка Р. Ю.

від 30 червня 2022 року начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчуку О. А., оскільки, на його думку, неможливо у законний спосіб скасувати постанову, яка вже була скасована судом.

За результатами розгляду скарги Більчук О. А. 03 жовтня 2022 року прийняв постанову № 23/2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4, якою у задоволенні скарги заявника від 19 вересня 2022 року відмовив у повному обсязі. Постанова Більчука О. А. була оскаржена до суду та ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року скасована. Ухвала суду набрала законної сили

17 травня 2023 року, у зв`язку із чим у Більчука О. А. , на думку заявника,

з 18 травня 2023 року виникло зобов`язання повторно розглянути його скаргу від 19 вересня 2022 року, подану у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.

З огляду на те, що повторно його скаргу розглянуто не було, він звернувся до директора Департаменту ДВС МЮУ зі скаргою на бездіяльність начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А. та просив: провести перевірку законності виконавчого провадження НОМЕР_4; визнати неправомірною бездіяльність Більчука О. А. за період із 18 травня 2023 року до 21 серпня 2023 року щодо не розгляду і не повідомлення його про результати розгляду скарги від 19 вересня 2022 року та направити копію процесуального рішення, прийнятого за результатами розгляду вказаної скарги.

Оскільки при розгляді його скарги від 21 серпня 2023 року директор Департаменту ДВС Кисельов М. Є. не провів перевірку законності виконавчого провадження № НОМЕР_4 за скаргою; не прийняв постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження за скаргою; не направив йому копії постанови про результати перевірки, а повідомив листом від 29 вересня 2023 року про відмову в задоволенні його скарги, мотивуючи це тим, що підстав для проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4 не вбачається, просив суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС МЮУ Кисельова М. Є. при розгляді його скарги від 21 серпня 2023 року щодо не проведення перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_4, не прийняття процесуального рішення в формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_4, не направлення йому копії постанови про проведення перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_4 за скаргою від 21 серпня

2023 року.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

УхвалоюДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2023 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. при розгляді скарги ОСОБА_1 від 21 серпня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 щодо не проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4, не прийняття процесуального рішення в формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4, не направлення стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про проведення перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_4 за скаргою від 21 серпня

2023 року.

Судові рішення мотивовані тим, що директором Департаменту ДВС

Кисельовим М.Є. перевірка законності виконавчого провадження № НОМЕР_4 за скаргою ОСОБА_1 не проведена, відповідного процесуального рішення у формі постанови не прийнято та не направлено заявнику, а тому дії директора Департаменту ДВС були вчинені не у відповідності до вимог закону та призвели до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами попередніх інстанцій положень частини четвертої статті

82 ЦПК України, абз. 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до ухвалення незаконних судових рішень про задоволення скарги. Суди не взяли до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2023 року у справі № 175/2496/19.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що перевірку за скаргою ОСОБА_1 було проведено, надано відповідь. Складання на підставі вказаної перевірки постанови законодавчо не передбачено. Вказує, що виконавче провадження

№ НОМЕР_4 перебуває на виконанні у Слобожанському ВДВС і під час перевірки законності виконавчого провадження надається оцінка діям державного виконавця, проте скаржник оскаржує бездіяльність начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

Більчука О. А. під час розгляду скарги, яка не є матеріалами виконавчого провадження.

Відзив на касаційну скаргу

У травні 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень. Зазначає, що подані у виконавчому провадженні скарги розглядаються за правилами, передбаченими статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» з обов`язковим проведенням перевірки законності виконавчого провадження, прийняттям процесуального рішення у формі постанови за результатами такої перевірки і направленням копії постанови скаржнику, що не було дотримано директором Департаменту ДВС

Кисельовим М. Є.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, а ухвалою від 20 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами фактичні обставини справи

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 30 листопада 2012 року у справі №2-6510/11, яке набрало законної сили

11 грудня 2012 року, позов ОСОБА_1 про захист прав споживача задоволено частково. Зобов`язано ФОП ОСОБА_2 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору від 02 грудня 2010 року № ДК06/12-10 та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

21 січня 2013 року на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року було видано виконавчий лист №2-6510/11.

Постановою державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Харченка А.О. від 25 січня 2013 року відкрито виконавче провадження №36200919 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6510/11.

29 січня 2013 року державним виконавцем Харченком А.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі пункту

10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий лист № 2-6510/11 було передано до Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції для подальшого примусового виконання.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 11 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-6510/11.

18 вересня 2014 року головним державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Тичинською О. О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий лист № 2-6510/11 було передано до ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції для подальшого примусового виконання.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Біляковського О.М. від 02 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6510/11.

22 вересня 2020 року вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

12 жовтня 2020 року стягувач ОСОБА_1 повторно пред`явив виконавчий лист № 2-6510/11 до виконання.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Реутова Є.О. від 20 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6510/11.

У подальшому вказане виконавче провадження було передане державному виконавцю Слобожанського ВДВС Донченко Є. М., яка 30 листопада 2021 року винесла постанову про повернення виконавчого листа стягувачу з мотивів, що боржник ОСОБА_2 не виявлена поліцією протягом року з дня оголошення у розшук.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 21 січня 2022 року у справі №2-6510/2011, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2022 року, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Донченко Є.М. від 30 листопада 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

30 червня 2022 року начальник Слобожанського ВДВС Дзіжко Р.Ю. виніс постанову про скасування постанови державного виконавця Донченко Є. М.

від 30 листопада 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була скасована ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2022 року.

19 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А. зі скаргою на постанову начальника Слобожанського ВДВС

Дзіжка Р. Ю. від 30 червня 2022 року, якою скасовано постанову державного виконавця Донченко Є.М. від 30 листопада 2021 року про повернення виконавчого листа стягувачу.

03 жовтня 2022 року начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук О. А. виніс постанову №23/2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження

№ НОМЕР_4 за скаргою ОСОБА_1 від 19 вересня 2022 року, якою у задоволенні скарги відмовлено в повному обсязі, постанову начальника Слобожанського ВДВС Дзіжка Р. Ю. про скасування постанови державного виконавця Донченко Є.М. від 30 листопада 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу визнано законною.

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення-постанову начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А. від 03 жовтня 2022 року № 23/2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 31 жовтня 2022 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року та постановою Верховного Суду

від 08 вересня 2023 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконною і скасовано постанову начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А. від 03 жовтня 2022 року №23/2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4 за скаргою ОСОБА_1 від 19 вересня 2022 року.

Ухвала суду про задоволення скарги ОСОБА_1 набрала законної сили

17 травня 2023 року, однак начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук О. А. у період з 18 травня 2023 року до 21 серпня 2023 року скаргу ОСОБА_1 від 19 вересня 2022 року не розглянув.

Вищезазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 до директора Департаменту ДВС Кисельова М. Є. 21 серпня 2023 року із скаргою на бездіяльність начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А., в якій він просив: провести перевірку законності виконавчого провадження № НОМЕР_4, визнати неправомірною бездіяльність начальника Управління Більчука О. А. за період

з 18 травня 2023 року до 21 серпня 2023 року щодо не розгляду і не повідомлення стягувача ОСОБА_1 про результати розгляду скарги від 19 вересня 2022 року.

Заявнику ОСОБА_1 , на його скаргу від 21 серпня 2023 року, директор Департаменту ДВС Кисельов М. Є. листом від 29 вересня 2023 року за №128185/Л-28247/20.3.1 повідомив, що оскаржувана бездіяльність начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А. не стосується оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та начальника відділу у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_4, і процесуальних рішень, вчинених в ході примусового виконання,

а також процесуальних рішень начальника органу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, а також не стосується оскарження рішення, дії або бездіяльності керівника вищого рівня, дії або бездіяльності керівника вищого рівня під час надання оцінки діям у виконавчому провадженні, а тому не вбачається підстав для проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

ЄСПЛ вказував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», № 18357/91, § 40).

Згідно з абзацом четвертим частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. Відповідно до абзацу третього частини третьої цієї статті начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Абзацом другим пункту 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень в редакції наказу Міністерства юстиції України від 27 грудня 2019 року № 4224/5 передбачено, що директор Департаменту ДВС МЮ України має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби.

Пунктом 3 розділу ХІІ Інструкції передбачено, що перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби. Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІ Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Із наведеного слідує, що як про проведення перевірки, так і за результатами перевірки директор Департаменту ДВС МЮ України виносить постанову, незалежно від результату такої перевірки (обґрунтованості чи необґрунтованості скарги), а тому доводи касаційної скарги про те, що директор Департаменту ДВС МЮ України виносить постанову лише у разі скасування постанови або іншого процесуального документу у виконавчому провадженні є помилковими.

Встановивши, що директор Департаменту ДВС МЮ України Кисельов М. Є. всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень не прийняв відповідної постанови про результати розгляду скарги ОСОБА_1 , а надав відповідь у вигляді листа, суди дійшли обґрунтованого висновку про доведеність неправомірної бездіяльності директора Департаменту ДВС МЮ України Кисельова М. Є. під час розгляду скарги від 21 серпня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 лютого 2024 року у справі № 175/1571/15.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання у касаційній скарзі на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19 вересня 2023 року у справі № 175/2496/19,

є помилковими, оскільки у цій постанові встановлені судами фактичні обставини справи не є тотожними та ідентичними у порівнянні зі справою, яка є предметом перегляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

УхвалуДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 09 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович