Справа № 345/3414/22
Провадження № 22-ц/4808/73/24
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Баркова В.М., Максюти І.О.,

секретар Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути на його користь 148745 грн. майнової шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Зазначив, що 15.10.2020 о 09:00 год. в м. Калуш на перехресті вул. Львівська та вул. Добровлянська в результаті зіткнення двох автомобілів сталася ДТП. В результаті чого постраждав його автомобіль марки «Мазда Кседокс», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ДТП сталася з вини водія відповідача, який керував автомобілем марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розпоряджався даним транспортним засобом на підставі довіреності. В результаті ДТП автомобіль позивача значно пошкоджений, йому спричинена матеріальна шкода, що складається з витрат для відновлення автомобіля після ДТП. Згідно з висновком експерта за результатами проведеної автотранспортної експертизи вартість ремонту автомобіля складає 141645,46 грн, послуги проведення експертизи вартують 2100 грн, на послуги надання правової допомоги він витратив 3500,00 грн, послуги евакуатора 1500,00 грн. Відповідач відмовився відшкодувати завдану майнову шкоду добровільно, разом з тим пошкоджений автомобіль уже 24 місяці не використовується, тому що стоїть без ремонту.

Окрім майнової шкоди, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 15000,00 грн. Його моральні страждання полягають у тому, що він є батьком багатодітної сім`ї, не має можливості самостійно відвозити дітей до лікарні, привозити продукти харчування. Позивач працює в іншому населеному пункті, йому незручно добиратися на роботу. Такі обставини впливають на його моральний стан, він втратив рівновагу, почалися сварки у сім`ї.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2023 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

З судовим рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд зробив помилковий висновок про те, що відповідати за завдану майнову шкоду має МТСБУ, а не безпосередній винуватець ДТП, внаслідок дій якого пошкоджений автомобіль позивача. Законом не передбачений такий обов`язок МТСБУ, а учасник справи розпоряджається своїми процесуальними права на власний розсуд, в тому числі визначає відповідача. Позивач вважає свої вимоги обгрунтованими, просить скасувати рішення в частині відмови в позовних вимогах, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Рішення оскаржив також відповідач ОСОБА_2 .

З рішенням не погодився, оскільки судом неповно встановлені усі обставини, що мають значення для справи. Так, судом не враховано майновий стан відповідача, який і сам постраждав в ДТП. Не взято до уваги висновок судового експерта від 19.05.2022 року, в якому експерт вказує на наявність вини в ДТП ОСОБА_1 , який мав можливість уникнути зіткнення, а також рухався з перевищенням дозволеної швидкості, тобто, в ДТП винний не тільки відповідач, а обидві сторони, тому несправедливо стягнення моральної шкоди з відповідача. Просить рішення в частині стягнення з цього моральної шкоди скасувати, відмовити в таких позовних вимогах.

Також відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, вказує, що рішення суду в частині відмови у стягненні з нього матеріальної шкоди є правильним, відповідає вимогам ст.13.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач як інвалід війни 2 групи звільнений від обов`язкового страхування такого роду, тому відшкодування збитків проводить МТСБУ. Просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказав, що рішення в оскарженій відповідачем частині відповідає вимогам закону, судом правильно і повно встановлені обставини справи, в тому числі питання щодо наявності вини відповідача в ДТП. Просить залишити в цій частині рішення без змін, скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Піварчука М.І., які підтримали апеляційну скаргу і заперечували проти скарги відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Гавриленка В.Г., які в свою чергу наполягали на задовленні власної апеляційної скарги і повністю заперечували апеляційну скаргу позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задовленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Судом першої інстанціїї встановлено наступне.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2022 року встановлено, що 15.10.2020 близько 09.00 год. водій автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , під`їжджаючи до перехрестя доріг вул. Добровлянська-Львівська, проявив неуважність, не переконався у безпеці свого руху, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, та здійснив виїзд на головну дорогу по вул. Львівська, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Маzda Xedox», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який в той час рухався у напрямку м. Долина з м. Івано-Франківськ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Volkswagen Touran» - потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859 відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, закрито (т.1 а.с. 26-30).

У рамках розгляду кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. (т.1 а.с.29).

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовував його тим, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 , і відповідач не відшкодував йому матеріальну шкоду добровільно.

В матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження № ЕД-19/109-22/11585-ФП від 04.11.2022 та додатків до нього, виконаного за заявою ОСОБА_2 , обставини справи невідомі, при цьому на дослідження надано CD-R диск з моментом ДТП, два скріншоти зі зображенням експерт ОСОБА_4 повинен був встановити швидкість , з якою рухався автомобіль марки «Маzda Xedox», від моменту, де даний автомобіль порівнювся з світлофором, до моменту, коли вищевказаний автомобіль розпочинає гальмування, якщо відстань між вказаними моментами становить 21 метр. За висновком експерта швидкість автомобіля ОСОБА_1 становить 66,7 км/год. +/- 2,22 км/год. (т.1 а.с. 97-103).

У висновку експерта С.П. Оношко за результатами експертизи № СЕ-19/109-22/2587-І від 19.05.2022, проведеної на підставі постанови слідчого органу, зазначено, що при заданому слідством комплексі вихідних даних причиною настання ДТП з технічної точки зору були обставини, які з однієї сторони пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «Volkswagen Touran» ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1 та 16.11 ПДР України, з іншої - невідповідністю дій водія автомобіля марки «Маzda Xedox» ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 ПДР України (т. 1 а.с. 89-94). Тому, на думку відповідача, ОСОБА_1 мав можливість уникнути ДТП, що повністю виключає відповідальність ОСОБА_2 перед позивачем.

Для перевірки протиріч у позиції учасників справи судом першої інстанції був допитаний судовий експерт ОСОБА_5 , який проводив вказану експертизу. Він пояснював суду, що експертизу проводив на підставі наданих йому вихідних даних, які описав у висновку. Відеозапис він не переглядав. Удар між транспортними засобами відбувся на зустрічній смузі руху. Позивач рухався зі швидкістю 47-48 км/год, 0,25 м від осьової лінії руху. До таких висновків він дійшов на підставі проведених ним розрахунків. Вважає, що в даному випадку є невідповідність дій обох водіїв правилам ПДР, що призвело до ДТП.

В той же час, експерт ОСОБА_4 , який проводив експертизу № ЕД-19/109-22/11585-ФП від 04.11.2022, суду першої інстанції пояснював, що дослідження проводив за вихідними даними, наданими відповідачем ОСОБА_2 . Зокрема, йому був наданий відеозапис та скріншоти, по яких він і визначав швидкість руху транспортного засобу на визначеній ділянці дороги.

Також до матеріалів справи долучені фотознімки, на яких зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю сторін у справі, а також пошкоджені транспортні засоби та їх місцерозташування до ДТП та після неї (т.1 а.с. 31-53).

Проаналізувавши надані докази, суд прийшов до об`єктивного логічного висновку про те, що відповідач винний у ДТП, в якому пошкоджений автомобіль позивача. Суд врахував, що ухвалою суду від 19.09.2022 року встановлено вину ОСОБА_2 у ДТП. І відповідач, приводячи доводи про те, що в даній кримінальній справі не вирішувалися питання правомірності дій ОСОБА_1 в даному ДТП, оскільки потерпілою була інша особа в кримінальній справі, не спростував належними доказами обставини, на які посилався в позові ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ст.5 Закону України«Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 9 ст.7 Закону України«Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим видом страхування в Україні.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно з положеннями ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Нормами п. 22.1 ст. 22 цього Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі ст. 28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це зокрема шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 29 цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 під час керування автомобілем марки «Volkswagen Touran» в момент ДТП не була застрахована.

Статтею 13.1. Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Тобто, зазначена категорія осіб звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих. Вказане звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є пільгою, яку держава надала певним категоріям своїх громадян. Ця пільга полягає у повному звільненні згаданих окремих категорій від дотримання загального правила, встановленого законом для власників та інших законних володільців транспортних засобів - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи з пільгами для ветеранів війни (т.2 а.с.219), отже, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої він є, проводить МТСБУ.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач не перебував у страхових відносинах із МТСБУ, не має ніяких пільг, тому має виключно самостійно нести матеріальну відповідальність, протиречать наведеним нормам закону і встановленим обставинам справи, і колегією суддів не приймаються до уваги.

Вирішуючи позовні вимоги до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, суд керувався нормами закону і враховував правові позиціі Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі N147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом No 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом No 1961-IV випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом No 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Таким чином? висновок суду про те, що у даному випадку суб`єктом, який мав би задовольнити вимогу позивача про відшкодування матеріальної шкоди, є МТСБУ, оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, належного відповідачу, не була застрахована, є правильним, як і висновок про те, що тільки у разі недостатності страхового ліміту різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування потерпілому повинен відшкодувати відповідач по справі.

Разом з тим, рішення суду про відмову в позовних вимогах про відшкодування матеріальної шкоди тільки том, що позов пред`явлений тільки до відповідача ОСОБА_2 без залучення у якості співвідповідача МТСБУ, є передчасним, не відповідає положенням закону і фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до висновку експерта від 16.08.2021 № 1731/1732/21-28 з додатками до нього встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику унаслідок пошкодження автомобіля «Mazda Xedoss 9», д.р.н. НОМЕР_1 , становить 141645,46 грн. (т.1 а.с. 5-17).

Нормами п. 22.1 ст. 22 цього Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі статті 28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це зокрема шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 29 цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо б потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його було б недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігалося б до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

На час ДТП, учасниками якого були сторони у справі, розмір виплат МТСБУ за шкоду, заподіяну власниками транспортних засобів, які стали винуватцями ДТП, не маючи чинного поліса ОСЦПВ, заподіяну майну потерпілих, був встановлений у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566 Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984, що діяло на час ДТП, і втратило чинність в 2022 році на підставі Постанови НБУ № 108 від 30.05.2022 року.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 мав би право претендувати на різницю між передбаченим лімітом виплати МТСБУ в розмірі 130 000 грн та фактичним розміром шкоди 141645,46 грн.

Між тим з висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи від 16.08.2021 року вбачається, що вартість неушкодженого автомобілю позивача складає 141645,46 грн, вартість матеріального збитку становить 141645,46 грн, а вартість відновлювального ремонту складає 256781,41 грн (т.1 а.с.10,16)

Відповідно до положень п. 30.1. ст. 30 Закону № 1961-VI, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ремонт автомобіля марки позивача є економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав би передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, або різниці між виплатою страховика та розміром шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Позивач в апеляційному суді пояснив, що він самотужки відремонтував автомобіль, користується ним. Судовий експерт ОСОБА_6 колегії суддів пояснив, що вартість залишків транспортного засобу не оцінював.

Колегія суддів враховує, що задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, яким він продовжує користуватися, неможливе, оскільки протиречить вимогам закону.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №127/19300/14 (провадження №61-15592св19)

Обов`язок доведення розміру заподіяної позивачу шкоди покладається саме на нього.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення першої інстанції в оскарженій позивачем частині таким вимогам не відповідає, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Тому апеляційна скарга позивача підлягає частковому задовленню, а рішення суду про відмову в позовних вимогах у відшкодуванні матеріальної шкоди підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, в тому числі і оплати послуг евакуатора, з відповідача з інших підстав, оскільки ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру заявленої до стягнення суми, що є обов`язком саме позивача.

Перевіряючи рішення щодо стягнення моральної шкоди, в межах апеляційної скарги відповідача, який оскаржує рішення в цій частині, і з урахуванням заперечень позивача, колегія суддів прийшла до наступного.

Суд врахував, що згідно зі статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При цьому суд прийняв до уваги, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Позивач просив відшкодувати моральну шкоду в сумі 15000,00 грн., пов`язану з пошкодженням його автомобіля, яка обгрунтована неможливістю користуватися належним йому транспортним засобом, в тому числі, для поїздок у власних справах та справах родини. Позивач ОСОБА_1 має трьох неповнолітніх дітей (т.1 а.с. 19-21), має брата з інвалідністю першої групи по зору, в догляді якого допомагає батькам (т.1 а.с.24).

Відповідно до ч. 1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд оцінив докази по справі, проаналізував обґрунтування таких позовних вимог, обставини справи, а саме, факт пошкодження транспортного засобу з вини відповідача, неможливість користуватися належним позивачу автомобілем на протязі тривалого періоду часу з 15.10.2020, в тому числі для поїздок у власних справах, для доїзду до роботи, у справах родини, і вважав, що розумним та справедливим буде рішення про повне задовлення вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі, заявленому позивачем.

Апеляційна скарга відповідача не містить окремих доводів стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки оскаржується рішення з точки зору безпідставності основних вимог, тобто відповідач не визнає обставин спричинення шкоди і власної вини у заподіянні шкоди. Однак відповідач в апеляційній скарзі посилається на стан здоров`я, свій матеріальний стан, а також на те, що він постраждав під час ДТП, де був пошкоджений автомобіль позивача, що протиречить його позиції, яка спирається на власну невинуватість в ДТП.

Колегія суддів погодилася із висновками суду про те, що діями відповідача заподіяна матеріальна шкода позивачу, і позивач має право на компенсацію моральної шкоди. Доводи ОСОБА_2 , наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанціі, були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду в оскарженій ним частині. Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги відповідача і залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди; і про часткове задоволення апеляційної скарги позивача із скасуванням оскарженого рішення в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, і ухваленням нового рішення про відмову в таких вимогах з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

В решті залишити рішення без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 січня 2024 року.

Головуюча Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

І.О. Максюта