ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Суми

Справа №581/1070/23

Номер провадження 22-ц/816/989/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 січня 2024 року у складі судді Кузмінського О.В., ухваленого в сел. Липова Долина, Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-АГРО" про стягнення невиплаченої орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року представник позивача, адвокат Маківський В.В., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок загальною площею 4,116 га, яка на підставі договору оренди № 30949 від 02 квітня 2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, була передана орендареві у строкове платне користування строком на 10 років та визначена орендна плата у розмірі 4382 грн 57 коп. Відповідач не виконав зобов`язання за договором і до цього часу не виплатив позивачу орендну плату за користування земельними ділянками за 2021, 2022 роки. У зв`язку з невиплатою орендної плати вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня, інфляційні втрати, 3% річних за прострочення внесення орендної плати.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2021, 2022 роки у розмірі 53673 грн 10 коп.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 січня 2024 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 53462 грн, з яких: орендна плата на підставі договору оренди землі № 30949 від 2 квітня 2013 року за 2021 рік у сумі 13212 грн, орендна плата за 2022 рік у сумі 16726 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2021 рік у сумі 10550 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2022 рік у сумі 6954 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 4157 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 641 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 у сумі 765 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 у сумі 457 грн.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп. в рахунок повернення судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ТОВ «СК-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що загальний розмір виплаченої позивачу орендної плати за весь період користування земельною ділянкою становить 70176 грн 63 коп., що на 48263 грн 78 коп. перевищує розмір орендної плати, який мав бути отриманий позивачем станом на 2022 рік.

Вказує на те, що судом першої інстанції індексація орендної плати розрахована у пропорційному збільшенні, починаючи з дати укладення додаткової угоди до договору оренди землі, що суперечить чинному законодавству та висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 14 січня 2020 року у справі №924/532/19 та від 21 травня 2019 року у справі №916/2889/13.

Звертає увагу на те, що визначений договором оренди від 02 квітня 2023 року розмір орендної плати сторонами не переглядався, а зміна орендної плати в односторонньому порядку є неможливою. Зазначає, що пеня за прострочення виконання зобов`язання, з урахуванням вимог ст. 258 ЦК України, мала становити 2012 грн 62 коп.

Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 3,4679 га з кадастровим номером :03:003:0034 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки загальною площею 0,6483 га з кадастровим номером :03:001:0162 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської (а.с. 9-10).

02 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СК-АГРО» був укладений договір оренди землі № 30949, згідно із яким ОСОБА_1 передав, а ТОВ «СК-АГРО» прийняло у строкове платне користування належну йому земельну ділянку загальною площею 4,1273 га, в тому числі рілля 3,479 га, сіножаті 0,6483 га. Кадастрові номери :03:003:0034, :03:001:0162 (а.с. 15-16, 38, 40).

Сторони договору погодили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 87651 грн 37 коп., у тому числі: рілля 85932 грн 10 коп., сіножаті 1719 грн 27 коп. Орендна плата у 2013 році складає 15043 грн 11 коп., що становить 17,1624 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за один рік користування земельною ділянкою: а в наступні роки 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду за договором №30949 від 02 квітня 2013 року належні позивачу земельні ділянку були передані орендарю в оренду (а.с. 17).

Право оренди ТОВ «СК-АГРО» земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0034, :03:001:0162 на підставі договору оренди землі №30949 від 02 квітня 2013 року зареєстровано державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області 8 та 9 квітня 2013 року. 03 квітня 2023 року зареєстровано припинення права оренди (а.с. 39, 41).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що відповідач у порушення пунктів 9, 10, 11 укладеного між сторонами договору та статті 25 Закону України «Про оренду землі» не виплатив позивачу узгоджений договірний розмір орендної плати за 2021 рік у загальному розмірі 13212 грн 00 коп., а за 2022 рік у розмірі 16726 грн 00 коп., обрахований із урахуванням індексів інфляції за 2014-2022 роки.

Також, у зв`язку з несвоєчасною та повною виплатою орендної плати відповідачем за 2021, 2022 роки на користь позивача з ТОВ «СК-Агро», суд першої інстанції дійшов до висновку, що підлягає стягненню договірний розмір пені в якості належного договірного способу захисту порушеного права позивача на своєчасне і повне отримання орендної плати за користування її земельною ділянкою у 2021 та у 2022 році, а також інфляційні втрати та 3 відсотки річних.

Колегія суддів повністю погодитися з висновками суду не може, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди землі від 02 квітня 2013 року вбачається, що орендна плата за користування земельною ділянкою складала 4382 грн 56 коп. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься в такі строки до 30 грудня поточного року, в якому використовувалася земельна ділянка.

Відповідачем не заперечується, що у 2021 та 2022 роках ОСОБА_1 орендна плата не перераховувалася. Доказів на підтвердження своїх доводів про те, що товариство достроково виконало свої зобов`язання з виплати орендної плати позивачу в повному обсязі, відповідачем суду надано не було. Наведені відповідачем в доводах апеляційної скарги розміри виплаченої позивачу орендної плати не підтверджується належними та допустимими доказами.

З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов`язання щодо виплати позивачу орендної плати за користування належною йому на праві власності земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що є підстави для стягнення з ТОВ «СК-АГРО» сум боргу за 2021 та 2022 роки.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з присудженим до стягнення з відповідача розміром заборгованості з орендної плати.

Зокрема, аналіз частини 3 статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.

Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 09 червня 2021 року у справі №948/393/20.

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди землі, зокрема, пунктів 10 та 11 (періоду внесення орендної плати), на користь його дійсності, чинності та виконуваності, коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за 2021 рік як добуток індексів інфляції з січня 2021 року по грудень 2021 року включно, за 2022 рік як добуток індексів інфляції з січня 2022 року по грудень 2022 року включно.

Тому, розмір орендної плати, який підлягав сплаті товариством за договором оренди землі від 02 квітня 2013 року, у 2021 році становив 4821 грн 49 коп. (4382,56 x 1.10015334 (індекс інфляції з січня до грудня 2021 року)), а у 2022 році - 5548 грн 46 коп. (4382,56 x 1.26603244 (індекс інфляції з січня до грудня 2021 року)), що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що через несвоєчасну та повну невиплату орендної плати відповідачем за 2021-2022 роки на користь позивача підлягає стягненню пеня відповідно до п. 14 договорів оренди. Проте, у зв`язку з неправильним обрахуванням судом розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2022 роки також підлягає зміні рішення суду в частині розміру пені.

Сума заборгованості за 2021 рік становить 4821 грн 49 коп., період прострочення: 31 грудня 2021 року до 05 грудня 2023 року, пеня - 3 851 грн 12 коп. Суми заборгованості за 2022 рік - 5548 грн 46 коп., період прострочення: з 01 грудня 2022 року до 05 грудня 2023 року, пеня - 2 366 грн 23 коп. Загальний розмір пені становить 6217 грн 35 коп.

Стосовно доводів відповідача, що з врахуванням ст. 258 ЦК України пеня підлягає стягненню за один рік прострочення, колегія суддів зауважує, що відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності не заявлялося.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021-2022 роки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних, проте у зв`язку з неправильним обрахуванням судом розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2022 роки також підлягає зміні рішення суду в частині розміру інфляційних втрат та 3 % річних.

Інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки за 2021 рік становить 1548 грн 41 коп. (4821,49 x 1.32114702 4821,49), за 2022 - 241 грн 54 коп. (5548,46 x 1.04353331 - 5548,46), загальний розмір становить 1789 грн 95 коп.

Розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік за період з 31 грудня 2021 року до 05 грудня 2023 року становить 279 грн 38 коп. (4821,49 x 3 % x 705 : 365 : 100), а за 2022 рік, за період з 31 грудня 2022 року до 05 грудня 2023 року - 155 грн 05 коп. (5548,46 x 3 % x 340 : 365 : 100), всього на загальну суму 434 грн 43 коп.

З врахуванням наведеного, рішення суду підлягає зміні в частині розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, у зв`язку зі зміною рішення суду на підставі ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 376 грн 28 коп.

Також, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути судові витрати за апеляційний перегляд справи в сумі 1045 грн 10 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 січня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки, пені, інфляційних втрат та 3% річних, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 02 квітня 2013 року за 2021 рік в сумі 4821 гривню 49 копійок; за 2022 рік в сумі 5548 гривень 46 копійок; пеню за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік в сумі 3 851 гривню 12 копійок; пеню за прострочення виплати орендної плати за 2022 рік в сумі 2 366 гривень 23 копійки; інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік в сумі 1548 гривень 41 копійку; інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік в сумі 241 гривню 54 копійки; 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік в сумі 279 гривень 38 копійок; 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік в сумі 155 гривень 05 копійок, а всього на суму 18811 гривень 68 копійок.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 січня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 376 гривень 28 копійок.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1045 гривень10 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов