Справа № 367/5159/24
Провадження №2-о/367/284/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

за участі секретаря Шаповала О.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

представника заінтересована особа ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованої особаи: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_3 (РНОКІШ: НОМЕР_1 ), яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

Заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та наближатися на відстань 100 метрів до ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 23.02.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві був зареєстрований шлюб між, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія НОМЕР_2 від 23.02.2008 року, актовий запис № 214. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження видане повторно: серія НОМЕР_3 , видане Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 17.03.2023 року, актовий запис № 810).

Зазначає, що сімейні стосунки не склалися через систематичне психологічне та фізичне насильство, що здійснює Кривдник по відношенню до мене та нашого спільного сина. Перший зафіксований прояв такого насильства відбувся в 2021 році, одразу після чого я звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою про розірвання шлюбу. Проте, разом із ОСОБА_3 почали працювати з практикуючим психологом і залишила без розгляду подану позовну заяву. Наступним зафіксованим епізодом стало 10.03.2023 року. Щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області (справа №367/2045/23) від 10.04.2023 року ОСОБА_3 , було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення. Вказану постанову було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 29.05.2023 року. Останній зафіксований епізод відбувся 10.03.2024 року. Щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області (справа №367/2384/24) від 20.03.2024 року ОСОБА_3 , було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.13.05.2024 року Київським апеляційним судом було залишено в силі постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2024 року.

Після останнього зафіксованого епізоду вчинення домашнього насильства, звернулась до кваліфікованого психіатра та отримала додаткове підтвердження нанесеної психологічної шкоди. Так, в консультативному заключенні від 27.03.2024 року зазначено наступне: «Скарги на порушення сну, постійну тривогу, страх за своє життя та життя своєї дитини, невпевненість в майбутньому, внутрішню напругу, різкі коливання настрою, швидку втомлюваність, неприємні відчуття в місцях скупчення людей, важкість при концентрації уваги». Всі вказані скарги пов`язані саме з фактом вчинення домашнього насилля ОСОБА_3 щодо заявника. Психіатр призначила лікування. Докази вказаних обставин додаються.

Також, після даних подій я звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про розірвання шлюбу. Перше судове засідання було призначено на 22.05.2024 року на 15:00 год., наступне призначено на 24.06.2024 року на 12:00 год.

Заявник разом з ОСОБА_3 вже тривалий час, а саме вже більше року, тобто після попереднього зафіксованого епізоду домашнього насильства з-боку ОСОБА_3 не ведуть спільного господарства та спільного бюджету, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, незважаючи на те, що проживають в одному будинку. Зважаючи на це, заявник та її син відчуваємо постійний дискомфорт та тиск з боку ОСОБА_3 постійно напружені відносини та періодично виникають сварки через майнові питання, постійно ображає заявницю, здійснює морально-психологічний, постійно вказуючи на те, що по досягненню 18річного віку, той має зібрати речі та поїхати з будинку, який навіть не належить ОСОБА_3 .

З огляду на вище зазначене, зяавник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Заявник та її представник в судове засідання з`явилися, підтримали подану заяву.

ОСОБА_3 та його представник в судове засідання з`явились, заперечували проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області (суддя Карабаза Н.Ф., справа №367/2045/23) від 10.04.2023 року Кіщенко 1.1, було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення. Вказану постанову було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 29.05.2023 року. Останній зафіксований епізод відбувся 10.03.2024 року. Щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ірпінського міського суду Київської області (суддя Чернова О.В., справа №367/2384/24) від 20.03.2024 року Кіщенко 1.1, було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.13.05.2024 року Київським апеляційним судом було залишено в силі постанову Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2024 року.

Судом також враховується висновок психологічного дослідження психолога ОСОБА_6 який міститься в матеріалах справи.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пунктів 6, 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частина 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

За правилами статті 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої особи ОСОБА_1 необхідно видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до частини 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

В силу частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на три місяці стосовно ОСОБА_3 (РНОКІШ: НОМЕР_1 ), яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

Заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Встановити строк дії обмежувального припису три місяці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Повний текст рішення буде складено, в межах строків, визначених ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д.С. Кухленко