Номер провадження: 22-ц/813/7024/24
Справа № 496/5008/18
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Портної О.П. 12 липня 2024 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із позовом про зняття арешту з майна.

З матеріалів справи вбачається, що від сторони позивача на адресу суду першої інстанції надійшла лише одна заява про проведення засідання 10.03.2020 року без його участі, та в подальшому, жодних заяв від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Поштові відправлення від позивача повертались до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», при цьому ОСОБА_1 не повідомив суд про зміну адреси проживання і адресу отримання кореспонденції.

У зв`язку із вищевикладеним, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2024 року позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення судової повістки зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», проте не засвідчено його підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля, що свідчить про порушення вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, у зв`язку із чим у суду першої інстанції не було підстав враховувати причини повернення до суду судової повістки під час вирішення питання про повідомлення заявника про дату, час та місце розгляду справи судом.

Сторони про розгляд справи на 17 грудня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 та Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явились.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилась дана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з наступного майна: станок інженерно-ливарний CROM-26 № 87013, 87045, 1985-1986 року випуску; станок інженерно-ливарний CROM-26 № 84148, 33600/1, 1985-1986 року випуску; машина ливарна для виготовлення одноколірних підошв та цільнолитного взуття модель C1/1-4 та прес-форма № 18, 2007 року випуску; машина ливарна для виготовлення одноколірних підошв та щільного взуття модель C1/1-4 та прес-форма № 19, 2008 року випуску; термопласт автомат ДЕ 3130 Р 95 2001, № 407, 1988 року випуску; термопласт автомат, Д 3132-25ОП-05, № 3155, 1989 року випуску; термопласт автомат, Д3132, сірого кольору, б/у у кількості 3 одиниці; термопласт автомат № 40027, 1989 року випуску, сіро-жовтого кольору; оверлок тринитковий JUKI № 5525-2; рукавно-обувна машинка «Minerva» № 1851 (922); чулочні машини б/н у кількості 8 одиниць; візок транспортний, жовтного кольору 2 од. б/н; дробилка для переробки пластмасу (вторинної сировини), зеленого кольору б/н, 4 одиниці; прес виробничий УВК 160, № 19, зелено-жовтого кольору; прес виробничий УВК 160, № НОМЕР_1 , зелено-жовтого кольору; прес виробничий УВК 160, № 31, зелено-жовтого кольору.

Також колегія суддів приймає до уваги, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року у справі № 522/5850/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу рухомого майна (обладнання, машини, механізму) від 19 січня 2012 року № 7, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого було рухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: термопласт автомат ДЕ 3330 Ф1 952001, № 4-07, 1988 року випуску; візок транспортний, жовтого кольору 2 од. б/н; термопласт автомат, Д 3132, сірого кольору, б/у в кількості 3 од.; машина ливарна для виготовлення одноколірних підошв та цільнолитного взуття модель С1/1-4 та прес-форма № 18, 2007 року випуску; машина ливарна для виготовлення одноколірних підошв та щільного взуття модель С1/1-4 та прес-форма № 19, 2008 року випуску; станок інженерно-ливарний CROM-26 № 87013, № 87045, 1985-1986 poку випуску; станок інженерно-ливарний CROM-26 № 84148, № 33600/1, 1985-1986 випуску; прес виробничий УВК 160, № 19, зелено-жовтого кольору; прес виробничий УВК 160, № 16, зелено-жовтого кольору; прес виробничий УВК 160, № 31, зелено-жовтого кольору.

Постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 522/5850/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 червня 2023 року залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що дана цивільна справа знаходилась на розгляді у судді Біляївського районного суду Одеської області з 30 листопада 2018 року. Від сторони позивача ОСОБА_1 на адресу суду першої інстанції надійшла лише одна заява про проведення засідання 10.03.2020 року без його участі (т.2 а.с. 10) року, та в подальшому, жодних заяв від позивача до суду першої інстанції не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи на 05 червня 2024 року на 11:00 год. сторони сповіщалися належним чином, шляхом направлення судових повісток. Судова повістка ОСОБА_1 була невручена, підстави невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (. 2 а.с. 50). 05 червня 2024 року розгляд справи було відкладено на 12 липня 2024 року на 10:00 год. ОСОБА_1 про розгляд справи на 12 липня 2024 року на 10:00 год. був належним чином сповіщений, шляхом направлення sms-повідомлення. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин свої неявки суду не повідомив.

Усі поштові відправлення, направлені ОСОБА_1 , повертались до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», при цьому матеріали справи не містять доказів того, що позивач повідомив суд про зміну адреси проживання і адресу отримання кореспонденції.

Таким чином, вказані судові повістки вважаються врученими в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що кореспондується із положеннями п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Процесуальний закон цивільного судочинства в жодній зі статей не містить заборони чи обмеження залишати позов без розгляду на стадії підготовчого провадження. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Отже, постановлення такого судового рішення, за наявності належної підстави, є не тільки правом, а й обов`язком суду складовою виконання ним завдань підготовчого провадження.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 28 березня 2023 року по справі № 711/7486/19).

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У ч. 5 ст. 223 ЦПК України встановлений особливий порядок наслідків (санкцій) повторної неявки позивача. Ця норма фактично дублює норму, закріплену в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 28 березня 2023 року у справі № 711/7486/19, зазначив, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України необхідно тлумачити в системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами процесуального закону (ЦПК України), які визначають наслідки повторної неявки позивача, який не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а саме ч. 5 ст. 223 і п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З огляду на системне тлумачення вказаних норм процесуального закону Верховний Суд виходив з того, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у контексті ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не може застосовуватися судом щодо неявки позивача у судове засідання.

Аналіз положень ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що наслідком повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що від ОСОБА_1 на адресу суду першої інстанції надійшла лише одна заява про проведення судового засідання 10.03.2020 року без його участі, та в подальшому жодних заяв від позивача до суду не надходило, що свідчить про те, що з 2020 року, тобто протягом чотирьох років до дати постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_1 не цікавився розглядом даної справи, ігнорував призначені судові засідання, що свідчить про втрату позивачем інтересу до справи.

У зв`язку із вищевикладеним, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) про зняття арешту з майна.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення судової повістки зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», проте не засвідчено його підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля, що свідчить про порушення вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, у зв`язку із чим у суду першої інстанції не було підстав враховувати причини повернення до суду судової повістки під час вирішення питання про повідомлення заявника про дату, час та місце розгляду справи судом.

Колегія суддів приймає до уваги, що у апеляційній скарзі ОСОБА_1 жодним чином не спростовує той факт, що судові повістки направлялись за його зареєстрованим місцем проживання, та не спростовує ту обставину, що він знав про існування таких сповіщень, однак, апелянт посилається лише на формальне порушення працівником поштового зв`язку положень п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку.

Крім того, у матеріалах справи наявні довідка про доставку СМС-повідомлення ОСОБА_1 на номер телефона, зазначений самим апелянтом у позовній заяві та апеляційній скарзі, на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2023 року № 28.

Вказані обставини, у їх сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_1 , достеменно знаючи про існування судового провадження, ініціатором розгляду якого є він, свідомо, протягом тривалого часу, не з`являвся у судові засідання суду першої інстанції, що стало наслідком постановлення оскаржуваної ухвали про залишення без розгляду позовної заяви.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2024 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 27 грудня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе