Справа № 587/3457/24
Номер провадження 2/573/469/24
30 грудня 2024 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Терещенко О.І.
з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Ухвалою судді від 25 жовтня 2024 року позовна заява залишена без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків (а. с. 36).
30 жовтня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Покотило М. Б. про усунення недоліків позовної заяви (а. с. 38).
31 жовтня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання на 25 листопада 2024 року (а. с. 43).
Протокольною ухвалою від 25 листопада 2024 року підготовче засідання відкладено на 12 грудня 2024 року (а. с. 64).
10 грудня 2024 року надійшла заява представника позивачки про збільшення позовних вимог (а. с. 66-67).
Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 30 грудня 2024 року (а. с. 79).
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, її інтереси представляла адвокат Андрійко О.В., яка позов підтримала, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, хоча належним чином сповіщена про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не подала (а. с. 81).
Враховуючи, що належним чином сповіщена про судове засідання відповідачка не прибула без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а представник позивачки не заперечує проти ухвалення зачного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному провадженні за згодою представника позивачки.
Заслухавши представника позивачки - адвоката Андрійко О.В., повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, враховуючи таке.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мокренко Л.Ю. посвідчено договір позики грошових коштів, укладений між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 (а. с. 10-11)
Згідно з умовами вказаного договору позивачка передала у власність відповідачки на безвідсотковій основі грошові кошти в сумі 578 000 грн, які остання зобов`язалася повернути на умовах, визначених у договорі. Умовами договору передбачено, що після повернення позики в повній сумі позикодавець повертає позичальнику розписку. Сторони підтвердили, що грошові кошти, які є предметом договору, передані позикодавцем та одержані позичальником в повному обсязі до підписання цього договору. Крім того, умовами договору також передбачалося повернення коштів у сумі по 32 000 грн в строк до 30 жовтня, 30 листопада, 30 грудня 2023 року та до 30 січня, 29 лютого, 30 березня, 30 квітня, 30 травня, 30 червня, 30 липня, 30 серпня, 30 вересня, 30 жовтня, 30 листопада, 30 грудня 2024 року, а також 30 січня, 28 лютого 2025 року та у сумі 34 000 до 30 березня 2025 року включно. Договором також передбачено право відповідачки повернути позику достроково. Однією з умов договору є право позикодавця на звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості або до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису (а. с. 10-11).
Факт отримання грошей ОСОБА_2 від ОСОБА_1 підтверджується розпискою від 26 вересня 2023 року, в якій також зазначено, що відповідачка зобов`язується повернути кошти у строки, встановлені договором позики від 26 вересня 2023 року (а. с. 9).
З матеріалів справи також вбачається, що 31 жовтня, 03 грудня 2023 року, 04, 06, 21 січня а також 08 та 20 березня 2024 року ОСОБА_2 повернула позивачці грошові кошти у загальні сумі 192 000 грн (а. с. 12-18).
Статтею ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За договором позики грошових коштів від 26 вересня 2023 року строк повернення ОСОБА_2 коштів був встановлений до 30 березня 2025 року (а. с. 10 зв. бік).
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов`язання, оскільки своєчасно та у повному обсязі не сплачує щомісячні платежі, починаючи з 30 квітня 2024 року.
За договором позики відповідачка сплатила позивачці 192 000 грн із 578 000 грн отриманих. Залишок боргу становить 386 000 грн.
Однак, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачки кошти в сумі 256 000 грн.
З огляду на викладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором позики грошових коштів, укладеним 26 вересня 2023 року між нею та позивачкою ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошові кошти в межах заявленого позову в сумі 256 000 грн.
Позивачка також просить стиягнути з відповідачки судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору в сумі 2560 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000 грн, на що суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою сплачено судовий збір у сумі 3200 грн (а. с. 8, 47, 68, 69).
Ціна позову у цій справі становить 256 000 грн (а. с. 66-67).
Отже, сума судового збору, яку слід було сплатити позивачці, становить 2560 грн, а тому саме у такому розмірі суд вважає за необхідне стягнути судовий з відповідачки на користь позивачки.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн суд зазначає таке.
Згідно з ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу підтверджується такими доказами: ордером адвоката Покотило М.Б., свідоцтвом на заняття адвокатською діяльністю адвоката Покотило М.Б., договором №17/07-24 про надання адвокатським бюро "ФЕДОРИШИН, ПОКОТИЛО ТА ПАРТНЕРИ" правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року, додатковою угодою №1 до договору №17/07-24 про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року та платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) від 21 липня 2024 року про перерахування ОСОБА_1 на користь АБ "ФЕДОРИШИН, ПОКОТИЛО ТА ПАРТНЕРИ" завдатку в сумі 20 000 грн як оплату за послуги згідно з п. 3.1 додаткової угоди №1 від 17 липня 2024 року до договору №17/07-24 про надання правової (правничої) допомоги від 17 липня 2024 року (а. с. 19-23).
Суд приймає вказані документи як докази на підтвердження виконання адвокатським бюро "ФЕДОРИШИН, ПОКОТИЛО ТА ПАРТНЕРИ" робіт на підставі вказаних вище договорів, а також на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 40 000 грн.
Разом з тим, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд дійшов висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 40 000 грн у даному випадку є завищеними, оскільки не є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягу наданих послуг, а тому їх розмір має бути зменшений.
Відповідно до принципу співмірності розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивчки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки, становить 9 560 грн судових витрат.
Керуючись статтями 258, 264, 265, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 256 000 (двісті п?ятдесят шість тисяч) гривень заборгованості за договором позики грошових коштів від 26 вересня 2023 року та 9 560 (девять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень судових витрат.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачкою та її представниками до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачкою та її представниками протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Повний текст складений 30 грудня 2024 року.

Суддя