УХВАЛА

05 липня 2024 року

м. Київ

справа № 704/399/24

провадження № 61-9266ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансо Плюс» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансо Плюс» про захист прав споживачів.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Не погодившись з ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансо Плюс» про захист прав споживачів залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України 605,60 грн судового збору.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2024 року в частині розподілу судових витрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 28 червня 2024 року касаційну скаргу передано судді Синельникову Є. В.

У відповідності до частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після розгляду по суті справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Право на касаційне оскарження не є абсолютним. Ухвали, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.

Зокрема, пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали про передачу справи на розгляд іншого суду.

Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України та пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Згідно з підпунктом в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Вирішене питання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору за результатами розгляду його апеляційної скарги на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року є частиною постанови Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2024 року, ухваленої за результатами перегляду ухвали Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року, яка не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

Аналогічним чином Верховний Суд вирішив питання про відмову у відкритті касаційного провадження в ухвалі від 24 червня 2024 року у справі № 704/398/24.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансо Плюс» про захист прав споживачів - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович