Справа № 502/797/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання поданого позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 1,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 279420 виданого 14.03.2005 року, кадастрові номери :01:004:0651, :01:004:0552, :01:004:0748, :01:004:0380.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Десантненської сільської ради кілійського району Одеської області 28.07.2014 року, за реєстровим номером 58, згідно якого вищевказану земельну ділянку заповідав позивачу.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до ст.. 1233 ЦК України є спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_2 , але спадщину прийняла фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою на день його смерті та звернувшись до нотаріальної контори за оформленням спадщини, отримала роз`яснення щодо неможливості оформлення спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, та їй було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання.

Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості.

В зв`язку з зазначеним позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 279420, виданого 14.03.2005 року, кадастрові номери :01:004:0651, :01:004:0552, :01:004:0748, :01:004:0380, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, в межах чинного законодавства.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03.06.2020 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 276 від 03.06.2020 року, /а. с.6/.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 279420, виданого 14.03.2005 року головою Кілійської районної державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_2 , який проживає в с. Новомиколаївка Кілійського району Одеської області, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 15 грудня 2004 року № 752 є власником земельної ділянки площею 1,68 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00. Кадастрові номери :01:004:0651, :01:004:0552, :01:004:0748, :01:004:0380, /а. с. 8/.

Відповідно до заповіту від 28.07.2014 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №58 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті зробив наступне заповідальне розпорядження: земельну ділянку площею 1,68 га за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 279420, кадастрові номери :01:004:0651, :01:004:0552, :01:004:0748, :01:004:0380, виданий відділом Держземагенства у Кілійському районі, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, заповідав дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , /а. с. 7/.

Згідно акту про встановлення факту проживання особи від 27.06.2024 року складеного депутатом VІІІ скликання Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , доглядала за ним та лікувала його у зв`язку зі станом здоров`я, вели спільне господарство, а після смерті донька ОСОБА_1 здійснювала поховання свого батька.

Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 698/01-16 від 11.06.2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77266829 від 10.06.2024 року. Та згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77266836 від 10.06.2024 року заповіт за номером в реєстрі нотаріальних дій №58 та номером у Спадковому реєстрі 56376101, датою посвідчення 28.07.2014 року, заповідачем якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 чинний.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1225, 1233, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 279420, виданого 14.03.2005 року, кадастрові номери :01:004:0651, :01:004:0552, :01:004:0748, :01:004:0380, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан