Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5840/22 Головуючий у 1-й інст. Хуторної І.Ю.
Категорія 68 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Талько О.Б., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/5840/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання майна спільною сумісною власністю, розподіл майна подружжя за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, збільшивши позовні вимоги просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортні засоби: автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 ; автомобіль марки BMW Х4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 ; грошові кошти (грошові заощадження), які зберігаються на банківських вкладах/рахунках ОСОБА_2 , з урахуванням відсотків, нарахованих банківськими установами на такі грошові вклади, які зберігаються у АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Сенс Банк"; виділити ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя у власність автомобіль BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 ; виділити ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя у власність автомобіль Mercedes-Benz E200 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 та грошові кошти (грошові заощадження), які зберігаються на банківських вкладах/рахунках ОСОБА_2 у АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Сенс Банк"; визнати недійним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 18.01.2023, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про продаж автомобіля марки BMW Х4, 2020 року випуску, переоформлені нові державні знаки НОМЕР_5 та скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля марки BMW Х4, 2020 року випуску, переоформлені нові державні знаки НОМЕР_5 у ТСЦ МВС 1842 за ОСОБА_4 . На обґрунтування позовних вимог вказала, що сторони перебувають у шлюбі з 02 серпня 1980 року. Під час шлюбу було придбано транспортні засоби: автомобіль «Mercedes-Benz E200» 2005 року випуску, який був зареєстрований за відповідачем для його потреб та для неї був придбаний за її особисті кошти автомобіль BMW X4, 2020 року випуску. Проте, всупереч домовленості її та відповідача, останній зареєстрував автомобіль за собою. Актуальна вартість автомобіля BMW X4, 2020 року випуску становить 1832 779 грн 00 коп., автомобіля «Мercedes-Benz» - 208668 грн 00 коп. Станом на даний час відповідач пішов з сім`ї, проживає окремо і не визнає право дружини на автомобіль BMW, користується ним, утримує його особисто в себе і відмовляється передати позивачу в користування. Вказувала, що має серйозні проблеми зі здоров`ям і її робота знаходиться територіально віддалено від місця фактичного проживання та щодня доводиться долати більше 200 км в обидві сторони по дорогам з поганим покриттям. Тому автомобіль BMW 4, який є кросовером, їй вкрай необхідний. Відповідач перебуває на пенсії, не працює, територіально знаходиться за місцем своєї реєстрації і йому достатньо користуватись автомобілем «Mercedes-Benz».

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. У порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на ідеальну частку автомобіля «Mercedes-Benz E200», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 ідеальну частку цього автомобіля. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зокрема зазначає, що висновок суду проте, що суд не може встановити те, що і так прямо гарантовано законом та ніким не оспорюється, а саме визнання майна спільною сумісною власністю подружжя є безпідставним та таким, що суперечить нормам права. Визнання відповідачем факту того, що вказане майно є спільною сумісною власністю лише звільняє позивача від обов`язку доказування стосовно того, що вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині . Щодо поділу коштів, які зберігаються на банківських вкладах (рахунках), то позивач не може знати точні суми даних грошових коштів, ні дат укладення договорів депозитних чи поточних вкладів, тому дана інформація не була зазначена у позовній заяві. Та обставина, що банк не належним чином виконав ухвалу суду про витребування відомостей про грошові кошти відповідача і надав не повну інформацію, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки BMW Х4, 2020 року випуску, то суд міг визнати договір недійсним та здійснити поділ автомобіля, залучивши нового фіктивного власника транспортного засобу ОСОБА_4 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Щодо поділу автомобіля «Mercedes-Benz E200» 2005 року випуску, залишивши у власності ОСОБА_2 ідеальну частку цього автомобіля то суд допустив неефективне вирішення спору згідно постанови Верховного Суду від 09.06.2021, у якій зазначено, що проведення поділу майна подружжя шляхом визначення кожній із сторін ідеальних часток в об`єктах остаточно не вирішить спір між сторонами з огляду на стосунки, які склалися між сторонами і неможливість одночасно користуватися об`єктами спільної сумісної власності.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2023 року. У відзиві зазначає, що відчуження автомобіля BMW X 4, 2020 року випуску на користь ОСОБА_4 проведено у межах закону 18.01.2023 з метою уникнення помилкової передачі або неправомірного заволодіння автомобілем сторонніми особами у зв`язку із нападом на нього. Поза увагою представника позивача залишились долучені до матеріалів даної справи виписки з банків про кошти позивачки. В матеріалах справи наявна інформація про грошові кошти на рахунках позивачки, які вона закривала в банках, та про автомобілі, які вона відчужила відповідно, а саме: Mercedes-Benz GL 500 на доньку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на племінницю, Mercedes-Benz GLА 250 передала онучці. Все це проводилося з метою ввести суд в оману і заволодіти автомобілем BMW X4, 2020 року, яким користується відповідач, також коштами, які є на його банківських рахунках, видавши себе, як таку, що після розлучення залишиться без грошей та авто.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі з 02 серпня 1980 року. З липня-серпня 2022 року сторони припинили спільне проживання як подружжя.

За час перебування у шлюбі сторони набули у власність автомобіль Mercedes-Benz E200», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 , автомобіль марки "BMW Х4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 .

За повідомленням регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області від 29.09.2022 за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль «Мercedes-Benz», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та автомобіль BMW X 4 2020 року випуску, державний НОМЕР_3 .

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності, станом на 29.09.2022 вартість автомобіля BMW X4, 2020 року випуску, становить 1 832 779 грн 00 коп., вартість автомобіля «Мercedes-Benz», 2005 року випуску, становить 208668 грн 00 коп.

За договором купівлі-продажу № 1842/2023/3609861 від 18.01.2023 ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 автомобіль BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 за 50000,00 грн.

Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , 2020 року випуску, 18.01.2023 зареєстрований у ТСЦ 1842 на праві власності за ОСОБА_4 .

Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу BMW X4, 2020 року випуску, 09.01.2024 зареєстрований у ТСЦ 1842 на праві власності за ОСОБА_7 .

За повідомленням АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 має п`ять рахунків у АТ КБ «Приватбанк». Зокрема, на рахунку НОМЕР_7 , який відкритий 18.09.2014 залишок складає 46921,41 грн; на рахунку НОМЕР_8 , який відкритий 05.05.2022 залишок складає 830,65 грн. На інших рахунках залишок грошових коштів не перевищує однієї гривні.

Відповідно до повідомлення АТ «СЕНС БАНК» на виконання ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_2 є клієнтом Банку та на його ім`я відкриті наступні депозитні, карткові рахунки, на яких станом на 05.05.2023 наявні залишки коштів: НОМЕР_9 (валюта Українська гривня) залишок коштів на рахунку складає 42 869,05 грн; НОМЕР_10 (валюта Українська гривня) залишок коштів на рахунку складає 18 501,50 грн; НОМЕР_11 ( валюта Українська гривня) залишок коштів на рахунку складає 1260 000,00 грн; НОМЕР_12 ( валюта Українська гривня) залишок коштів на рахунку складає 1370 067,47 грн.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян (держави), правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Статтею 51 Конституції України закріплено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує y двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі ними було придбано наступне майно: автомобіль Mercedes-Benz E200», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 ; автомобіль марки BMW Х4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 та грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «СЕНС БАНК».

Під час розгляду справи судом не встановлено, що спірне майно придбане за особисті кошти ОСОБА_2 .

Оскільки спірні транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_8 та грошові вклади, які знаходяться на рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_8 , набуті у власність сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Щодо поділу транспортних засобів та визнання недійсним договору купівлі-продажу

Звертаючись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_1 просила виділити їй в порядку поділу спільного майна подружжя у власність автомобіль BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 ; виділити ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя у власність автомобіль Mercedes-Benz E200 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 та грошові кошти (грошові заощадження), які зберігаються на банківських вкладах/рахунках ОСОБА_2 у АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Сенс Банк"; визнати недійним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 18.01.2023, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про продаж автомобіля марки "BMW Х4", 2020 року випуску, та скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля марки "BMW Х4", за ОСОБА_4 .

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункту 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).

Частиною другою статті 71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема (але не виключно) на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), підлягає застосуванню до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя (позивача) до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації.

У пункті 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182 цс21) викладено висновок, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15 (провадження № 61-8926св18)).

Таку ж позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), зазначивши у пункті 45, що підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

У пункті 50 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі.

У пункті 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182 цс21) зазначено, що якщо за позовом одного із подружжя (який відмовляється від його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ на користь відповідача - іншого із подружжя - та просить стягнути відповідну грошову компенсацію за таку частку) суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у цьому майні, бо відповідач не погодився на присудження грошової компенсації позивачеві та не вніс відповідну суму на депозитний рахунок, таке судове рішення не буде ефективним для захисту прав та інтересів позивача як співвласника.

Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

При вирішенні спору по поділ автомобіля «Мercedes-Benz», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, та дійшов до помилкового висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного автомобіля та визнання права власності на частину за ОСОБА_2 .

Сторони у справі не заперечували того, що автомобіль «Мercedes-Benz», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_2 . Вартість транспортного засобу становить 208668, 00 грн. Відповідачем не оспорювалася вартість спірного автомобіля, яка була визначена суб`єктом оціночної діяльності.

Оскільки позивач та відповідачка є власниками спірного автомобіля, який придбали разом у шлюбі і який є неподільною річчю, з метою остаточного вичерпання спору, колегія суддів дійшла до висновку про виділ його у власність відповідачу із стягнення з нього грошової компенсації вартості частини в розмірі 104 334, 00 грн. До такого висновку колегія суддів дійшла з урахуванням того, що позивач не наполягає на передачі автомобіля у власність їй, оскільки наміру ним користуватися вона не має.

Крім того, спірний автомобіль зареєстрований за відповідачем.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 вказала, що під час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 , який в подальшому був відчужений відповідачем без згоди позивача, що підтверджується договором купівлі-продажу.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватися за письмової згоди другого з подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Ухвалюючи рішення про відмову у визнанні договору купівлі-продажу транспортного засобу BMW X4 , 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 та його поділі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 обрала належний спосіб захисту. Разом з тим, оспорюючи договір купівлі-продажу, ОСОБА_1 позов пред`явила лише до однієї сторони договору купівлі-продажу продавця ОСОБА_2 . Проте позову до ОСОБА_4 покупця за договором не пред`явлено.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджено, і це встановлено судом першої інстанції судом, що спірний автомобіль BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 придбаний в період шлюбу за спільні кошти подружжя та є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як підтверджується матеріалами справи, автомобіль BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 відчужений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу №1842/2023/3609861 від 18.01.2023 року.

09 січня 2024 року ОСОБА_4 продав автомобіль BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Вартість автомобіля BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 згідно висновку експерта становить 1 832 779,00 грн .

При цьому відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, що вартість відчуженого транспортного засобу BMW X4 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 є іншою, ніж про яку вказувалося вище.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що автомобіль марки BMW X4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 відчужено відповідачем без згоди ОСОБА_1 .

Встановивши, що сторони придбали спірний транспортний засіб під час перебування у зареєстрованому шлюбі і що ОСОБА_2 розпорядився зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди ОСОБА_1 , в такому випадку ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу, яка становить 916 389,50 грн. ( 1 832 779,00 грн :2= 916 389,50 грн ).

З наведених вище підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.01.2023 року.

Щодо поділу грошових коштів

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що вони припинили спільне проживання 01 липня 2022 року.

На виконання ухвали Житомирського апеляційного суду 13 березня 2024 АТ КБ «Приватбанк», 02.04.2024 року направило лист в якому повідомило, що станом на 01 липня 2022 року депозитні вклади у клієнта ОСОБА_2 відсутні. Станом на 01 липня 2022 року наявні наступні карткові/поточні рахунки: НОМЕР_13 , відкритий, тип продукту поточний рахунок № НОМЕР_14 , залишок 830,65 грн; SAMNWFC2, відкритий, тип продукту - KDV карта для виплат № НОМЕР_15 , залишок 31,037,11; SAMNWFC5, відкритий, тип продукту - INET-Internet карта для виплат № НОМЕР_16 залишок 0,29 грн.

Відповідно до повідомлення АТ «СЕНС БАНК» на виконання ухвали Житомирського апеляційного суду від 13 березня 2024 року ОСОБА_2 є клієнтом банку та на його ім`я відкриті наступні депозитні, карткові рахунки, на яких станом на 01 липня 2022 року наявні залишки коштів : НОМЕР_12 , тип рахунку депозитний, стан рахунку закритий, залишок коштів на рахунку станом на 01.07.2022 складає 416190,56 грн.

Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 756/14404/15-ц дійшов висновку, що оскільки, грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на рахунку на ім`я відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що вказані кошти є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2021 у справі N522/5302/16-ц, у постанові від 24.02.2022 у справі №750/8628/18

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_12 в АТ «Сенс Банк» в розмірі 416190,56 грн та рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 31868,06 грн, які відкриті на ім`я ОСОБА_2 є спільною сумісною власністю подружжя та позивачка має право на отримання грошової компенсації у розмірі 1/2 частини грошових коштів.

Колегія суддів зауважує, що при обранні варіанту поділу спільного майна, суд апеляційної інстанції не вийшов за межі позовних вимог, які заявлялися ОСОБА_1 , оскільки позов пред`явлено саме про поділ спільного майна подружжя і суд вирішив спір саме в межах цих вимог із застосуванням комбінації способів поділу майна, передбачених законом, та визначив спосіб, який, за установлених у цій справі обставин, є найбільш прийнятним та дієвим, а також відповідає засадам розумності і справедливості.

За змістом положень, зокрема, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 60,70 України, ст. ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Після пред`явлення позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, ОСОБА_2 не звертався до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ іншого майна подружжя, зокрема автомобіля Mercedes Benz Gl 500, 2013 року, автомобіля Skoda Fabia, 2008 року, автомобіля Mercedes Benz GlA 250, автомобіля Mercedes Benz E 200, 2005 року, автомобіля BMW, 2020 року та грошових коштів, які розміщені на банківських рахунках ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Сенс Банк».

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли. Тому у суду не було правових підстав для розподілу вище вказаного майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як подружжям. Відсутні такі правові підстави і в суду апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню у відповідності до ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Приймаючи нове судове рішення про часткове задоволення позову, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 за звернення до суду з позовом сплатила 10207,23 грн судового збору за вимогу майнового характеру, згідно квитанцій №0.0..1 від 17.10.2022 та №0.0..1 від 22.02.2023. За вимогу немайнового характеру (визнання договору купівлі-продажу недійсним) - 1073,60 грн, квитанція №0.0..1 від 16.10.2023 року.

За звернення до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатила 15311,25 грн судового збору, платіжна інструкція № 0.0..1 від 22.01.2024 року.

У задоволенні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу відмовлено, тому сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн не компенсується ОСОБА_1 .

Оскільки, позов та апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, то необхідно стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 5103,61 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 7655,62 грн за подання апеляційної скарги, а всього 12759,23 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати автомобіль Mercedes-Benz E200, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 ; автомобіль BMW Х4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 , грошові кошти, внесені ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок Акціонерного товариства «Сенс Банк» в розмірі 416190,56 грн та розрахункові рахунки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 31 868,05 грн спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Mercedes-Benz E200, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Mercedes-Benz E200, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код, НОМЕР_2 у розмірі 104 334,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля BMW Х4, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin код НОМЕР_4 у розмірі 916 389,50 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках Акціонерного товариства «Сенс Банк» в розмірі 208 095,28 грн та Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 15 934,03 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 12759,23 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16 травня 2024 року.

Головуючий

Судді