Справа № 128/4260/24
Провадження № 22-ц/801/2705/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 рокуСправа № 128/4260/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: представника Виконавчого комітету Вінницької міської ради Жиліховської Н.М., заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх адвоката Нестерук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №128/4260/24 зазаявою Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та подання про призначення опікуна,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Нестерук Марини Іванівни на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року, яка постановлена в складі судді Карпінської Ю.Ф., присяжних Костюк О.П., Підкалюка П.П. в Вінницькому районному суді Вінницької області, повний текст складено 28 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся в суд з заявою, як органу опіки та піклування, в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та подання про призначення опікуна, яка мотивована тим, що ОСОБА_3 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року (справа №2-0-3/11) визнаний недієздатним та ОСОБА_1 призначений опікуном недієздатного сина ОСОБА_3 .

Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 він просив звільнити його від повноважень опікуна у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Відповідно до довідки КНП «ЦПМСД №5» від 20 травня 2024 року, ОСОБА_1 рекомендується обмеження фізичного навантаження, стресів та переохолодження. Згідно з медичною випискою КНП «Подільський регіональний центр онкології» Вінницької обласної ради від 12 серпня 2024 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: злоякісне новоутворення верхньої долі бронха або легені III клінічної групи.

ОСОБА_2 є чоловіком сестри ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 мати ОСОБА_3 , згідно з поданою заявою, не заперечує щодо призначення зятя опікуном сина, зазначивши, що за віком та станом здоров`я не може здійснювати належний догляд за сином. Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_5 не заперечує щодо призначення чоловіка опікуном брата, тому що вона за станом здоров`я не може здійснювати догляд за братом, пересувається за допомогою ходунків.

При розгляді звернення органом опіки та піклування не встановлено обставин, які відповідно до норм чинного законодавства унеможливлюють призначення ОСОБА_2 опікуном, а також обставин, які вказують на те, що поведінка ОСОБА_2 суперечить інтересам ОСОБА_3 , тому просив звільнити ОСОБА_1 від повноважень опікуна ОСОБА_3 , який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року (справа № 2-0-3/11) визнаний недієздатним та призначити ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року заяву Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та подання про призначення опікуна залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що строк дії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним закінчився, тому відсутні правові підстави для звільнення від обов`язків опікуна недієздатної особи, оскільки недієздатність ОСОБА_3 не підтверджена на даний час.

Не погодившись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Нестерук М.І. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Таким чином, просила скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким звільнити ОСОБА_1 від повноважень опікуна ОСОБА_3 , визнаного недієздатним за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року (справа № 2-0-3/11) та призначити ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з огляду на положення ст. 58 Конституції України суд не може вважати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року таким, строк дії якого закінчився.

Редакція ЦПК України до 15 грудня 2017 року не передбачала встановлення строку дії судового рішення у справах про визнання фізичної особи недієздатною, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку, що ч. 6 ст. 300 ЦПК України з 15 грудня 2017 року має застосовуватися до судового рішення ухваленого у 2011 році за правилами процесуального закону, який діяв на той час.

Ані ЦПК України в цілому, ані ст. 300 ЦПК України зокрема, не містять положень про можливість застосування вказаної статті процесуального закону або про втрату чинності судовими рішеннями про визнання фізичної особи недієздатною, які постановлені до 15 грудня 2017 року та, відповідно необхідності подання клопотання про продовження строку їх дії або подання нової заяви про визнання фізичної особи недієздатною за правилами ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Враховуючи вказане та неможливість за станом здоров`я подальшого виконання обов`язків опікуна ОСОБА_1 та те, що недієздатний ОСОБА_3 потребує стороннього догляду, просила задовольнити заяву.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року (справа №2-0-3/11) визнано ОСОБА_3 недієздатним та призначив його опікуном ОСОБА_1 .

У заяві від 11 червня 2024 року, адресованої виконавчому комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_1 просив звільнити його від повноважень опікуна недієздатного сина ОСОБА_3 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Заявою від 11 червня 2024 року, адресованою виконавчому комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_2 просив підготувати подання до Вінницького районного суду Вінницької області про доцільність призначення його опікуном ОСОБА_3 , який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року визнаний недієздатним.

З копії довідки серії 2-18 АЄ №144208 від 12 липня 1995 року вбачається, що ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності з дитинства безтермінова.

Згідно з довідкою КНП «ЦПМСД №5 м. Вінниця» від 20 травня 2024 року, виданою ОСОБА_1 , за станом здоров`я рекомендується обмеження фізичного навантаження, стресів, переохолодження.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10297/638 від 29 липня 2024 року, у ОСОБА_1 встановлено основний діагноз злоякісне новоутворення верхньої долі бронха або легені.

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 31 липня 1991 року батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 21 серпня 1986 року батьками ОСОБА_6 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 02 грудня 1994 року вбачається, що 02 грудня 1994 року зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (після укладення шлюбу ОСОБА_7 ).

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 24 квітня 2024 року, ОСОБА_2 соматично здоровий.

Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, №2308 від 24 квітня 2024 року, у ОСОБА_2 відсутні протипоказання для виконання обов`язків, пов`язаних з опікою та піклуванням.

З копії посвідчення № НОМЕР_4 убачається, що диякон ОСОБА_2 є кліриком Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ.

Згідно з копією заяви ОСОБА_4 , остання не заперечує щодо того, щоб її зять ОСОБА_2 був опікуном її сина ОСОБА_3 , оскільки вона не має змоги здійснювати належний догляд за ним у зв`язку зі станом здоров`я.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 червня 2024 року, ОСОБА_4 рекомендовано уникати стресів, негативних емоцій та думок, які віддзеркалюють стан імунної системи та призводять до її дисбалансу.

Згідно з копією заяви ОСОБА_5 , остання не заперечує щодо того, щоб її чоловік ОСОБА_2 був опікуном її брата ОСОБА_3 , оскільки вона не має змоги здійснювати належний догляд за ним у зв`язку зі станом здоров`я. 01 грудня 2023 року її було прооперовано та на даний час вона пересувається за допомогою ходунків.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 червня 2024, ОСОБА_5 рекомендовано уникати значних фізичних навантажень.

Згідно з копією акту обстеження побутових умов проживання особи, яка потребує опіки від 21 червня 2024 року, разом із ОСОБА_3 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 проживає в приватному будинку зі всіма комунальними вигодами разом із членами родини; в будинку наявні всі необхідні умови для комфортного проживання. ОСОБА_3 забезпечений всім необхідним, отримує належний догляд; умови проживання задовільні.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 20 листопада 2024 року, у ОСОБА_1 виявлено такі діагнози: «С34.1 Злоякісне новоутворення верхньої долі бронха або легені», «І25.11 Атеросклеротична хвороба серця нативних вінцевих артерій».

З копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 листопада 2024 року вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено такі діагнози: «М54.02 Панікуліт, що уражає ділянку шиї та спини, шийний відділ», «І67.8 Інші уточнені цереброваскулярні хвороби», «І25.0 Атеросклеротична серцевосудинна хвороба», «І11.9 Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності».

Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 листопада 2024 року, у ОСОБА_5 виявлений такий діагноз: «М79.46 Гіпертрофія (піднадколінкового) жирового тіла, гомілка»; рекомендовано уникати значних фізичних навантажень.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, суд першої інстанції виходив з її передчасності, оскільки строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною закінчився.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до норм ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Положеннями статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України, судове рішення, яке набуло чинності може бути переглянутою лише в порядку передбаченому законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 300 ЦПК України (ч. 7 ст. 300 ЦПК України).

Згідно ч.6 ст. 300 ЦПК України термін дії рішення суду не може перевищувати 2-х років (зміни, внесені згідно із Законом України № 2234-VIII від 07 грудня 2017 року). Тобто, рішення суду про визнання особи недієздатною (обмежено дієздатною), прийняті після 07 грудня 2017 року, підлягають перегляду судом.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року (справа №2-0-3/11) визнано ОСОБА_3 недієздатним та призначив його опікуном ОСОБА_1 .

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2011 року не оскаржено та є чинним.

Подальші зміни у законодавстві статусу недієздатності не змінює.

Тому, суд першої інстанції помилково вважав, що сплив граничний строк дії рішення суду, яким визнано ОСОБА_3 недієздатним.

Частиною 1 ст. 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Як зазначено в постанові КЦС ВС від 13 листопада 2024 року у справі №350/375/23 - інститут опіки та піклування має комплексний характер, він створений для захисту особистих немайнових і майнових прав повнолітніх осіб, що за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки, а також для піклування про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду, забезпечення їх виховання, навчання та розвитку, а у необхідних випадках і лікування.

Частиною 4 статті 63 ЦК України встановлено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Отже, опікун недієздатного має відповідні обов`язки щодо опіки над такою недієздатною особою (дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням), та не може відмовлятися від їх здійснення без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 163/1251/22 (провадження № 61-7647св24) зроблено висновок про те, що «законодавець в ЦК України, як основному регуляторі приватних відносин, передбачив конструкцію «звільнення особи від повноважень опікуна». Застосування цієї конструкції зумовлює такий наслідок як припинення повноважень опікуна з моменту його звільнення. Звільнення від повноважень опікуна може відбутися у разі: (а) невиконання нею своїх обов`язків; (б) порушення прав підопічного; (в) поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або соціального захисту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2024 року в справі № 344/4557/23 (провадження № 61-2548св24) зазначено, що « відповідно до статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Отже, інститут опіки та піклування має комплексний характер, він створений для захисту особистих немайнових і майнових прав повнолітніх осіб, що за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки, а також для піклування про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду, забезпечення їх виховання, навчання та розвитку, а у необхідних випадках і лікування.»

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановивши, що заявник не довів що ОСОБА_1 не може виконувати своїх обов`язків опікуна або неналежним чином їх виконує; порушення прав підопічного; апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про звільнення від повноважень опікуна.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що зазначені в поданні органу опіки та піклування обставини, не є підставами, з якими закон пов`язує можливість звільнення від обов`язків опікуна.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви у справі, однак помилився з мотивами такої відмови, відтак ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим не може бути залишена в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Нестерук Марини Іванівни задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2024 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.