Справа № 219/1159/21
Провадження № 2/229/664/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Жаріної Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просив стягнути з останнього суму заборгованості в розмірі 16416,54 грн. за кредитним договором № б/н від 03 червня 2009 року, а також судовий збір у розмірі 2270 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 підписав анкету-заяву № б/н від 03 червня 2009 року, якою підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором. Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, внаслідок чого станом на 13 січня 2021 року має заборгованість 16416,54 грн., яка складається з такого: 4800,29 грн. заборгованість за кредитом, 11616,25 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованість за комісією, 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, та яку просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року у цивільній справі № 219/1159/21 за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року у розмірі 4342,11 грн., а також судовий збір у розмірі 600,41 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року змінено, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 червня 2009 року за тілом кредиту у розмірі 4800,29 грн. та за процентами за користування кредитом у розмірі 5384,54 грн., а разом у сумі 10184,83 грн.

08 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що 07 грудня 2021 року на пошті під розпис ОСОБА_2 отримав постанову Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, з якої він дізнався про ухвалення Артемівським міськрайонним судом Донецької області заочного рішення від 08 вересня 2021 року. З цим заочним рішенням він не згоден у повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів того, коли і скільки разів ОСОБА_2 знімав грошові кошти, а також погашав взяті кошти (виписку по картці). Крім того, вважає, що оскільки строк дії картки закінчився 03 червня 2014 року, то позивач мав право звернутися до суду до 03 червня 2017 року, проте, банк звернувся до суду у лютому 2021 року, тобто за межами строку позовної давності. До того ж, за час, коли ОСОБА_2 дізнався про вчинений відносно нього нотаріальний напис та час його зупинення, у примусовому порядку були стягнуті грошові кошти у розмірі 6000 грн., які на теперішній час банком не повернуті. Крім того, не згодні з підвищенням процентної ставки. Вказує, що позивач повинен повідомляти відповідача про зміну процентної ставки за 15 календарних днів до встановлення нової процентної ставки. Також посилається на те, що з 14 квітня 2014 року банкам забороняється нарахування штрафних санкцій та пені.

13 січня 2022 року представник позивача надав до суду додаткові письмові пояснення, згідно яких не погодився з позицією представника відповідача та вказав, що з урахуванням практики Верховного суду та фактів, підтверджених розрахунком заборгованості, щодо використання кредитних коштів та неодноразових, регулярних погашень боргу ОСОБА_2 , позивач наполягає на наявності обов`язку відповідача повернути отримані та використані на власні потреби грошові кошти та сплатити відсотки, за час користування чужими грошима. На підтвердження розміру наданих використаних відповідачем коштів у вигляді встановленого на карту кредитного ліміту, до матеріалів справи долучено довідку про встановлення і зміну розміру кредитного ліміту, виписку по картрахунку, яка є первинним документом бухгалтерського обліку і підтверджує факт користування кредитним лімітом, часткове погашення заборгованості клієнтом що зокрема, підтверджує його згоду з умовами договору. Відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою та його умовами. Доказів, що відповідача не було ознайомлено з умовами та правилами та Тарифами банку, або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, відповідач не надав. Крім того, відповідачем не надано свого розрахунку заборгованості за кредитним договором. Щодо строку позовної давності, представник позивача зазначив, що не погоджується з його застосуванням, оскільки відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії до 31.12.11р., № 530708 строком дії до 30.06.15р., № 852166 строком дії до 31.01.16р., № 259328 строком дії до 31.08.17р., № 487531 строком дії до 31.08.17р. Згідно порядку нарахування і оплати процентів (Умов та Правил надання банківських послуг) строк погашення по кредиту по платіжним картам без установленого мінімального обов`язкового платежу здійснюється у наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (у полі МОNТН).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року скасоване заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року у справі № 219/1159/21 (провадження № 2/219/1319/2021) у цивільній справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

18 січня 2021 року представник відповідача надав до суду заяву, згідно якої просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що кредитний договір між сторонами був укладений 03.06.2009 року, тобто в день отримання ОСОБА_2 картки. Строк дії картки складає 5 років, тобто, до 03.06.2014 року. В подальшому картку ОСОБА_2 не перевипускав. При визначені строку позовної давності, Банк мав право звернутися до суду до 03.06.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду у лютому 2021 року, тобто за межами строку позовної давності, а тому ОСОБА_2 має право подати до суду заяву про застосування строку позовної давності. Більш того, в провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис (реєстраційний номер №8482) від 09.09.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 71505,66 грн. за цим самим кредитним зобов`язанням по кредитному договору б/н від 03.06.2009 року. Згідно заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2020 року по справі №219/14123/18, провадження №2/219/162/2020 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі. За час, коли ОСОБА_2 дізнався про вчинений нотаріальний напис та час зупинення його, в примусовому порядку були стягнуті грошові кошти у розмірі 6000 гривень, які на теперішній час не повернуті АТ КБ «ПриватБанк». Вищезазначені кошти, які були стягнути в примусовому порядку, не свідчать про переривання строку позовної давності, так як ОСОБА_2 добровільно їх не сплачував, вони були стягнуті в примусовому порядку. Більш того, кошти, які були стягнуті в примусовому порядку, стягнуті у незаконний спосіб на підставі виконавчого документа (виконавчого напису), який визнаний таким, що не підлягає виконанню. З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_2 , з моменти спливу строки дії картки не користувався цією карткою, це видно з виписки по карті, не знімав грошові кошти, добровільно не погашав грошові кошти, крім тих, що стягнуті в примусовому порядку у незаконний спосіб, а тому вважає, що строк дії договору закінчився ще 03.06.2014 року і у позивача відсутні підстави для поновлення строку позовної давності. Крім того, не погоджується розміром та порядком нарахування заборгованості за кредитом та відсотків. Враховуючи наведене, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

15 грудня 2023 року представник позивача надав до суду письмові пояснення, згідно яких вказав, що заперечує проти тверджень представника відповідача, оскільки відповідач підписав анкету-заяву, користувався кредитним коштами, неодноразово та регулярно погашав борг за кредитним договором, що, зокрема, підтверджує його згоду з умовами договору, отже, має обов`язок по сплаті заборгованості за час користування грошима банку. Крім того, судом встановлено, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, тому у суду немає підстав у відмові у стягненні відсотків. Відповідачем не надано доказів щодо спростування ознайомлення та погодженн6я з Умовами та правилами, Тарифами банку. Крім того, не представник позивача не погоджується з вимогою представника відповідача про застосування строку позовної давності.

Представник позивача - АТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Топчийов Є.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 03 червня 2009 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву, відповідно до якої:

- виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду";

- погодився на наступні банківські послуги: кредитний ліміт 1000 гривень, базова процентна ставка за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості, поле «щомісячна комісія» - порожнє;

- поле «погашення заборгованості за кредитним лімітом може проводити шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки» - порожнє;

- підтвердив ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді;

- підтвердив згоду на те, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову;

- підтвердив згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком договір банківських послуг;

- підтвердив згоду на те, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

03 червня 2009 року ОСОБА_2 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої погодився на визначені довідкою розміри комісії за зняття готівки та власних коштів з картки, вартість отримання довідок та виписок, отримання інформації про баланс картки та відсотків на залишок власних коштів, а також підтвердив згоду на такі умови кредитування:

- валютою рахунку є: гривня;

- базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів на рік): у гривнях 2,5%;

- розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді): 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості;

- строк внесення щомісячних платежів: до 25 числа місяця, наступного за звітним;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше;

- штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій;

- комісія за моніторинг неактивної картки (у випадку, якщо на рахунку наявні кошти клієнта у виді позитивного залишку і протягом 3-х місяців підряд операції за карткою не здійснюються): в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн (або еквівалент по курсу НБУ) на місяць;

- відсоткова ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміта кредитування: у гривнях 3,75%.

Крім того, суд зауважує, що самого Кредитного договору б/н від 03 червня 2009 року, укладеного між сторонами по справі, представником позивача до матеріалів справи не долучено, тому суд не може дослідити його в судовому засіданні з метою перевірки тверджень сторони позивача.

Відповідно до наданої позивачем довідки ОСОБА_2 на підставі зазначеної анкети-заяви від 03.06.2009 видавалися кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 03.06.2009, термін дії 12/11, № НОМЕР_2 , дата відкриття 04.01.2012, термін дії 06/15, № НОМЕР_3 , дата відкриття 19.07.2012, термін дії 01/16, № НОМЕР_4 , дата відкриття 27.09.2013, термін дії 08/17, № НОМЕР_5 , дата відкриття 14.10.2013, термін дії 08/17.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки за вказаними кредитними картками були здійснені наступні операції:

- 03.06.2009 - старт карткового рахунку № НОМЕР_1 ;

- 03.06.2009 - встановлення кредитного ліміту 1000,00;

- 11.09.2010 - збільшення кредитного ліміту 3300,00;

- 12.09.2010 - зменшення кредитного ліміту 3300,00;

- 12.11.2010 - збільшення кредитного ліміту 3900,00;

- 13.11.2013 - збільшення кредитного ліміту 4900,00;

- 15.01.2020 (тобто, поза межами строку дії картки) - зменшення кредитного ліміту 0,00.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, внаслідок чого станом на 13 січня 2021 року має заборгованість - 16416,54 грн., яка складається з такого: 4800,29 грн. - заборгованість за кредитом, 11616,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Із наданої позивачем виписки за вказаним договором б/н станом на 16.01.2021 року за період з 03.06.2009 року по 09.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив останні операції за картковим рахунком 25 листопада 2013 року, поповнивши готівкою в терміналі самообслуговування картку № НОМЕР_4 на суму 190 грн., а також використовував кредитні кошти за картками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 у травні 2014 року.

Усі подальші операції з картковим рахунком є списанням відсотків за прострочений кредит, штраф за прострочення за кредитом, пеня за прострочку за кредитом.

Згідно вказаної виписки з рахунку, у період з 20.03.2018 року по 16.12.2019 року вбачається здійснення операцій за карткою № НОМЕР_5 - погашення заборгованості (поповнення карткового рахунку), при цьому строк дії картки встановлений до серпня 2017, отже, вказані операції відбувалися в той час, коли картка вже була не дійсною.

Разом з тим, в матеріалах справи наявне заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2020 року, згідно якого задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, яким визнаний таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 09.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 09.09.2017 року та зареєстрований у реєстрі за номером 8482, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», суму боргу в розмірі 71 505,66 грн., в тому числі: залишок заборгованості за кредитом 4800,29 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 56 850,16 грн.; пеня та комісія 3 593,04 грн.; штраф 3 262,17 грн., витрати, пов`язані із вчинення виконавчого напису 3 000,00 грн., загальна сума складає 71 505,66 грн.

Суд зауважує, що згідно виписки грошові кошти вносились на рахунок за період з 20.03.2018 року по 16.12.2019 року з певною періодичністю, у фіксованому розмірі, тоді, як строк дії картки вже закінчився, отже, можна зробити висновок, що ці кошти перераховувались в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, який згодом був скасований, як такий, що винесений в порушення вимог законодавства.

Таким чином, не можна стверджувати, що платежі за період з 20.03.2018 року по 16.12.2019 року вносились в рахунок заборгованості за кредитним договором особисто позивачем, чи за його згодою.

Крім того, суд звертає увагу, що підписана відповідачем анкета-заява містить незаповнене поле в частині надання дозволу на списання коштів на рахунок погашення заборгованості з картки № НОМЕР_5 або будь-якої іншої картки (рахунку).

Надані представником позивача, викладені російською мовою, «Условия и правила предоставления банковских услуг», а також «О внесении изменений в договорную базу по платежным картам, договорную базу по потребительскому кредитованию и в депозитные договора (в части погашения задолженности за счет депозитов)» не містять доказів ознайомлення із ними відповідача, ним не підписані.

Посилання позивача на те, що вказані Умови були чинними на час укладення договору, враховуючи підтвердження підписаною анкетою-заявою факту надання відповідачу Умов у письмовому вигляді, є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт чинності Умов на певну дату не свідчить про ознайомлення відповідача саме з їх змістом.

У зв`язку із зазначеним, у суду відсутні підстави вважати погодженими інші умови кредитного договору, аніж зазначені у анкеті-заяві та довідці про умови кредитування.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач допустив порушення виконання зобов`язання, банк має право на стягнення вказаної у розрахунку суми боргу за тілом кредиту.

Після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та неустойку за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З умов договору вбачається, що відповідачем отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме по серпень 2017 року.

Таким чином, сторони погодили дату погашення кредиту, встановивши її як 31.08.2017 року. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 31.08.2017 року позивач не мав права на їх нарахування. Зазначений правовий висновок узгоджується з правовою позицією яка викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Отже, після 01 вересня 2017 року позивач не мав права на нарахування відсотків за користування кредитом.

Крім того, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03 червня 2009 року, проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за ставкою 30% в період з 03.06.2009 року до 31.08.2014, за ставкою 34,8% - з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року, за ставкою 43,2% - в період з 01.04.2015 року до 30.04.2020 року, а у подальшому за ставкою 42%.

Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобов`язана виконувати умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Однак відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. (ч.3 ст.1056-1 ЦК України).

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка на місяць у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік, що підтверджується підписаною сторонами Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це не є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Тобто, розрахунок суми процентів, що підлягають стягненню, необхідно проводити виходячи з узгодженої сторонами процентної ставки за весь час користування кредитом, а саме 30% річних, що загалом було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, виходячи з базової процентної ставки у 30% річних та кількості днів за період з 01.09.2014 року (дати підвищення відсоткової ставки за користування кредитом більш ніж 30% річних) по 31.08.2017 року (сплив строку кредитування), що становить 1096 днів, а також тіла кредиту у розмірі 4800,29 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за спірний період дорівнює 4384,26 грн. з наступного розрахунку: 4800,29 х 30% / 360 днів (передбачених п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» та довідкою про кредитування) х 1096 = 4384,26 грн.

Разом із заборгованістю за процентами станом на 01.09.2014 року (накопичувальним підсумком) у сумі 1033,28 грн., які нараховувалися за узгодженою сторонами ставкою, загальна сума заборгованості по процентам, що підлягає стягненню, становить 5384,54 грн.

Разом з тим, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (провадження № 6-14цс14).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Пунктами 3.1.1 і 3.1.3 Правил користування платіжною карткою (які є складовою частиною Умов та правил) передбачено, що термін дії картки зазначений на звороті картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення терміну дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії не поступила письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також при умовах наявності коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при збереженні інших умов продовження, передбачених договором.

Підпунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що термін погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов`язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: термін погашення за процентами - кожного місяця за попередній місяць, термін погашення кредиту в повному об`ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Із досліджених судом доказів вбачається, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а строк погашення заборгованості за карткою визначено щомісячними платежами до 25 числа місяця.

Видана відповідачу картка припинила свою дію останнього дня серпня місяця 2017 року і не перевипускалась, що підтверджено наданою позивачем довідкою.

Кінцевий строк виконання зобов`язання сторонами не було узгоджено.

Відповідно до частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, конкретний строк дії договору сторонами не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його участю чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України в постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16.

Автоматичне погашення простроченої заборгованості не вважається визнанням боргу та підставою для переривання перебігу позовної давності, оскільки не являється результатом вольових дій боржника, воно свідчить про час, коли кредитодавець дізнався про порушення умов договору позичальником.

З дослідженої судом виписки за картковим рахунком вбачається, що останнє поповнення відповідачем карткового рахунку за кредитним договором було у листопаді 2013 року, позаяк факт здійснення платежів за період з 20.03.2018 року по 16.12.2019 року відповідачем або з його згоди, стороною позивача та матеріалами справи не доведені, а тому не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності.

За вказаних обставин, суд, враховуючи підпункт 5.4. Правил користування платіжною карткою, встановив, що термін погашення кредиту у повному обсязі для відповідача настав в останній день місяця, вказаного на платіжній картці, термін дії якої сторонами був визначений, як серпень 2017 року, факту видачі відповідачу нової платіжної карти після серпня 2017 року судом не встановлено, тому початком перебігу позовної давності для позивача слід вважати 1 вересня 2017 року.

Отже, позивач мав право пред`явити вимоги до відповідача про стягнення заборгованості до вересня 2020 року, тоді як представником позивача до суду позовну заяву направлено 02 лютого 2021 року (згідно даних поштового відправлення), а зареєстровано в канцелярії Артемівського міськрайонного суду Донецької області 10 лютого 2021 року.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Доводи представника позивача у своїх письмових поясненнях про те, що вказаний кредитний договір діє до повного його виконання незалежно від строку дії кредитної картки, на думку суду не заслуговують на увагу, оскільки доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду не надано. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити у повному обсязі у зв`язку із спливом строку позовної давності.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 512, 526, 629, 1048, 1054 ЦК України, ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик