САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1011/24
Провадження №2/726/226/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г. Й., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Садгірсього районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав.

В позові зазначає, що він є батьком малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матір`ю дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття сином повної загальної середньої освіти, що як вважає позивач, є підставою для позбавлення її батьківських прав.

ОСОБА_3 не здійснює своїх батьківських обов`язків, направлених на підтримання нормального спілкування чи виховання дитини.

Відповідно до довідки від 27.10.2023 року №323 слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до жодного навчального закладу не зарахований.

Звертає увагу суду на те, що його неодноразові намагання влаштувати дитину до школи заперечувалось відповідачкою, а тому він звернувся до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради з метою врегулювати дане питання та забезпечити синові навчання.

Щодо залучення до навчання малолітнього ОСОБА_4 , було повідомлено, що працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилась робота з ОСОБА_3 , щодо залучення її малолітньої дитини до навчання або переведення малолітнього на індивідуальну форму навчання, але за релігійних переконань мати категорично відмовляється співпрацювати з службою та виконувати її рекомендації.

Для підвищення ефективності профілактично- виховної роботи із ОСОБА_3 , службою у справах дітей направлені клопотання до Чернівецького управління ГУНП в Чернівецькій області від 15.03.2023 року та 01.09.2023 року, щодо залучення малолітнього ОСОБА_4 до навчання та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Органами поліції неодноразово складалися протоколи стосовно громадянки ОСОБА_3 за ч.1 ч.2 ст.184 КУпАП та направлялися на розгляд у судовому порядку.

При розгляді справи просить врахувати відомості Акту оцінки потреб сім`ї особи від 24.10.2023 року №799/0206.

Відповідно до акту зафіксовано, що дитина ОСОБА_4 здоровий, на диспансерному обліку не перебуває, однак сімейного лікаря не має ( через релігійні переконання матері), дитина харчується, але не вживає м`ясо.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.04.2024 року №222/7 було вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 - матері малолітнього ОСОБА_4 , у зв`язку із ухиленням матері від забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. У висновку органу опіки та піклування №222/7 від 09.04.2024 року вказано, що виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , матір малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із ухиленням матері від забезпечення дитиною повної загальної середньої освіти.

Просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 .

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що свідчить оголошення розміщене в ЄДРСР.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Чернівецької міської ради Кондрат Г. спрямувала до суду заяву про розгляд справи без їх участі та повідомила, що визнає позовні вимоги.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 10 квітня 2014 року (а.с. 9).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , де проживає з матір`ю (а.с.10).

Довідкою в.о. директора Чернівецької гімназії №13 Чернівецької міської ради Управління освіти №323 від 27.10.2023 року підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у мікрорайоні Чернівецької гімназії №13 до навчального закладу не зарахований (а.с. 11).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із неналежним виконанням неї своїх батьківських обов`язків, що підтверджується висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 (а.с. 18-19).

Листом Чернівецького міського центу соціальних служб від 22.02.2024 року № 344/02-04 встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ, спілкується з сином по телефону та допомагає матеріально дитині (а.с. 32).

Постановами Садгірського районного суду м.Чернівці ОСОБА_3 неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності у вз`язку із не виконанням батьківських обов`язків (а.с. 22-31).

Про те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (а.с.66).

Висновком оцінки потреб сім`ї №697/0207 від 27.09.2023 року встановлено, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 (а.с. 39).

Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. А також враховуючи те, що він являється військовослужбовцем ЗСУ та у разі позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав не надав суду інформації хто буде наділений правом займатися вихованням малолітнього сина.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обовя`зків щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народжження та про їх можливі наслідки у разі їх неналежного виконання, а саме позбавлення батьківських прав.

Покласти на органи опіки та піклування Чернівецької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 04.07.2024

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк