№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1128/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Генерального директора Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Саламон О.Б., у справі № 754/10356/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзДВ «СК «Кредо», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди. Зазначав, що 07 жовтня 2022 року приблизно о 21.20 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по просп. Шухевича зі сторони бул. Перова в напрямку Північного мосту, що в м. Києві. На зустріч рухався автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Здійснюючи розворот ліворуч через дві крайні смуги, ОСОБА_2 створив небезпечну ситуацію, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох автомобілів, оскільки ОСОБА_2 виконував маневр з порушенням ПДР України, що стало причиною ДТП. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року справа № 755/10797/22 (провадження № 3/755/5863/22), визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а щодо ОСОБА_2 , закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року вказану постанову суду в частині визнання ОСОБА_3 винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано, провадження закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. Під час перегляду справи в апеляційній інстанції, на замовлення ОСОБА_3 була проведена експертиза судовим експертом Давидовичем О.О. № 46 від 15 грудня 2022 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 не міг уникнути зіткнення з автомобілем, оскільки ОСОБА_2 порушивши ПДР, не дав змоги ОСОБА_3 зробити маневр, щоб уникнути зіткнення. Тому, згідно з висновком експерта № 46 від 15 грудня 2022 року винним у ДТП є ОСОБА_2 . Даний експертний висновок також досліджувався судом апеляційної інстанції, разом з поясненнями сторін по справі. Крім того, з висновку судового експерта Давидовича О.О. також вбачаються порушення ОСОБА_2 ПДР під час вищевказаної ДТП. Однак, у нього відсутня постанова суду, у якій в резолютивній частині прописано, що ОСОБА_2 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказував, що він є власником автомобіля Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , яким в момент ДТП, керував ОСОБА_3 . Згідно офіційного веб-сайту МТСБУ встановлено, що автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 застрахований в ТзДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211397435 від 05 жовтня 2022 року. 13 жовтня 2022 року він звернувся до відповідача ТзДВ «СК «КРЕДО» із заявою про виплату страхового відшкодування. 18 жовтня 2022 року ТзДВ «СК «КРЕДО» складено акт огляду його транспортного засобу та відкрито справу за № 3006890 по страховому відшкодуванню заподіяних збитків його автомобілю. Після проведення огляду автомобіля представником ТзДВ «СК «КРЕДО», жодних документів експертного дослідження (висновоку експерта) завданих збитків його автомобілю надано не було. Страхове відшкодування від ТзДВ «СК «КРЕДО» він до цього часу так і не отримав. З метою відновлення пошкодженого автомобіля, він був змушений звернутись до СТО, де автомобіль було відремонтовано, а вартість відновлюваного ремонту Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 205 847,00 грн. Тобто, це матеріальні збитки, які завдані йому внаслідок ДТП, які підлягають відшкодуванню відповідачами.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив:

стягнути з ТзДВ «СК «Кредо» на свою користь страхове відшкодування в межах страхової суми (в розмірі), що покриває поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-211397435 від 05 жовтня 2022 року;

стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальні збитки, в розмірі, які не покриваються полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211397435 від 05 жовтня 2022 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТзДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн., судовий збір в розмірі 2 058,47 грн. та витрати на правову допомого в розмірі 10 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Генеральний директор ТзДВ «СК «Кредо» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що вимоги позивача до ТзДВ «СК «Кредо» є незаконними та необґрунтованими, оскільки не можуть бути відшкодовані страховою компанією на підставі норм чинного законодавства України. Пунктом 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Звертає увагу на те, що рішення суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності водія ТЗ Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , немає. Враховуючи те, що у водія, забезпеченого за Полісом №EP-211397435 ТЗ Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , не настала цивільно-правова відповідальність в ДТП 07 жовтня 2022 року, на підставі ст. 6, п. 32.1. ст. 32, п. 36.2 ст. 36 Закону, ТзДВ «СК «Кредо» страховим актом №3006890 від 13 лютого 2023 року не визнано вищезазначену подію ДТП страховим випадком, а відтак, прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Щодо інших вимог позивача та розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу, то вартість юридичних послуг завищена в декілька разів, оскільки дана справа не є складною, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, судова практика в цій категорії справ є сталою, а необхідні процесуальні документи є шаблонними. В разі задоволення позовних вимог позивача, представник відповідача просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1 000,00 грн.

Адвокат Гарницький П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів відповідача ТзДВ «СК «Кредо» вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2022 року приблизно о 21.20 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр-ту Шухевича зі сторони бульвару Перова в напрямку Північного мосту, що в м. Києві. На зустріч рухався автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Здійснюючи розворот ліворуч через дві крайні смуги, ОСОБА_2 створив небезпечну ситуацію, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох автомобілів, оскільки ОСОБА_2 виконував маневр з порушенням Правил дорожнього руху України, що стали причиною ДТП.

На місці ДТП було складено складено схему місця ДТП та два протоколи щодо учасників дорожньо-транспортного пригоди, а саме на ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 377165 від 07 жовтня 2022 року за ст. 124 КУпАП (п. 12.1 та 13.1 ПДР) та на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 377164 від 07 жовтня 2022 року за ст. 124 КУпАП (п. 16.11 ПДР).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року по справі № 755/10797/22 (провадження № 3/755/5863/22) визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі щодоОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 116-119).

Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року по справі №755/10797/22 (провадження № 33/824/315/2023), апеляційну скаргу задоволено, постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року в частині визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано та в цій частині провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 66-71).

Підставою для скасування постанови суду першої інстанції від 12 грудня 2022 року по справі № 755/10797/22 слугувало те, що апеляційний суд визнав недопустимим доказом по справі висновок судового експерта Скорохода К.М. № 10041 від 25 листопада 2022 року, зроблений на замовлення відповідача ОСОБА_2 . Натомість, під час перегляду справи в апеляційній інстанції, на замовлення ОСОБА_3 була проведена експертиза судовим експертом Давидовичем О.О. № 46 від 15 грудня 2022 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 не міг уникнути зіткнення з автомобілем, оскільки відповідач ОСОБА_2 , порушив ПДР, не дав змоги третій особі зробити маневр, щоб уникнути зіткнення. Тому, згідно висновку експерта, винним у ДТП є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Автомобіль Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , в момент ДТП, водієм якого був ОСОБА_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11 листопада 2017 року за № НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ТзДВ «СК «Кредо» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ЕР-211397435 від 05 жовтня 2022 року із лімітом страхового відшкодування по майну в розмірі 160 000,00 грн. та франшизою в розмірі 3 200 грн. (а.с. 142).

13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ТзДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 143-144).

18 жовтня 2022 року представником ТзДВ «СК «Кредо» був проведений огляд автомобіля Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено акт огляду вказаного транспортного засобу, відкрито справу за № 3006890, по страховому відшкодуванню заподіяних збитків власнику вказаного автомобіля ОСОБА_1 .

З метою відновлення пошкодженого автомобіля, ОСОБА_1 звернувся до СТО, де автомобіль було відремонтовано, а вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 205 847,00 грн.

28 листопада 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили спір мирним шляхом, та останній визнав свою провину і відшкодував ОСОБА_1 різницю вартості завданої шкоди позивачу за наслідком Дорожньо-транспортної пригоди у сумі 45 847,00 грн. та 3 200,00 грн., франшизи, виплата якої покладалась на відповідача ОСОБА_2 згідно полісу цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача ТзДВ «СК «Кредо» на користь останнього суму страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 встановлена в мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року по справі № 755/10797/22 та висновку судового експерта Давидовича О.О. № 46 від 15 грудня 2022 року. Відтак, відповідач ТДВ «СК «Кредо» зобов`язаний в повному обсязі відшкодувати шкоду завдану позивачу, що сталася внаслідок ДТП.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1192, 1194 ЦК України страховик несе обмежену відповідальність, та відшкодовує оцінену шкоду з урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2022 року по пр-ту Шухевича зі сторони бульвару Перова в напрямку Північного мосту, що в м. Києві, сталася ДТП за участю автомобіля Volkswagen Passat CC, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року по справі № 755/10797/22 (провадження № 3/755/5863/22) визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі щодоОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 116-119).

Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року по справі №755/10797/22 (провадження № 33/824/315/2023), апеляційну скаргу задоволено, постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року в частині визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано та в цій частині провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 66-71).

При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року встановлено, що ухвалюючи рішення про закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд, посилаючись на докази, зокрема висновок судового експерта № 10041 від 25 листопада 2022 року, дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки не встановлено невідповідностей його дій саме п.16.11 Правил дорожнього руху України. З таким висновком апеляційний суд погодився, та при цьому зазначив, що за наведених обставин ДТП сталася не на перехресті нерівнозначних доріг, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №373164, а на прямій ділянці дороги проспекту Шухевича, на якому передбачений рух в двох напрямках, які розділяються газоном з тротуаром, та де передбачене місце для розвороту. Отже, в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_2 здійснював розворот, а не виїжджав з другорядної дороги на головну. Тому, йому безпідставно ставилось у провину порушення п.16.11 ПДР, оскільки Правила містять п.16.13, відповідно до якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю, або транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Однак, наведений пункт ПДР України ОСОБА_2 не інкримінувався, тому апеляційний суд позбавлений можливості дати оцінку його діям щодо відповідності п. 16.13 ПДР.

В той же час апеляційний суд в постанові від 15 березня 2023 року вказав про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи. Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що водій ОСОБА_2 , здійснивши розворот, виїхав на смугу руху, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . Суд апеляційної інстанції зазначив, що наявні у справі докази не вказують на те, що ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Відтак, за встановлених обставин, саме виїзд автомобіля Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_2 , на смугу руху, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3 створив перешкоду. Жоден із доказів не місить даних про те, на якій відстані для ОСОБА_3 виникла небезпека у виді автомобіля, який виїхав на його смугу руху, та чи була у нього можливість виконати всі передбачені Правилами дорожнього руху України дії для уникнення зіткнення.

Відтак, виходячи зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, вина водія транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 07 жовтня 2022 року, презюмується, що свідчить про виникнення у останнього цивільно-правової відповідальності. 28 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 за допомогою свого представника та в присутності третьої особи та відповідача ОСОБА_2 вирішили спір мирним шляхом, де останній визнав свою провину та відшкодував позивачу різницю вартості завданої шкоди позивачу за наслідком ДТП у сумі 45 847,00 грн. та 3 200 грн. франшизи, виплата яких покладалась на ОСОБА_2 згідновищевказаного полісу.

Як було встановлено, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТзДВ «СК «Кредо» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ЕР-211397435 від 05 жовтня 2022 року із лімітом страхового відшкодування по майну в розмірі 160 000,00 грн. та франшизою в розмірі 3 200 грн. (а.с. 142).

З урахуванням викладеного, відповідач ТзДВ «СК «Кредо» було зобов`язане відшкодувати ОСОБА_1 оцінену шкоду з урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи, що сталася внаслідок ДТП.

В свою чергу відповідач ТзДВ «СК «Кредо» не надав суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що з відповідача ТзДВ «СК «Кредо» на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода, заподіяна внаслідок ДТП в сумі 160 000,00 грн.

При цьому, апеляційна скарги представника ТзДВ «СК «Кредо» не містить доводів щодо того, що вказаний розмір страхового відшкодування не відповідає лімітам відповідальності страховика, встановленим Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

ОСОБА_1 подав заяву про відшкодування судових витрат в розмірі 85 000,00 грн., з детальним розрахунком і доказами на їх підтвердження. Так, в обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 85 000,00 грн., позивач надав договір про надання (правової) допомоги від 27 червня 2022 року, укладений з адвокатом Гарницьким П.П., відповідно до п. 4.1 якого сторони визначили, що розмір гонорару адвоката за участь у розгляді справи та представництво інтересів в судах за кожну інстанцію складає 85 000,00 грн. (а.с. 18-19).

Судом першої інстанції було обґрунтовано зменшено розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 10 000,00 грн., врахувавши вимоги пропорційності та розумності. Як вбачається з матеріалів справи, дана справа не є складною, надання правничої допомоги в дані справі не вимагало у адвоката вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів.

Водночас, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що визначена судом сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних ним робіт. Такий розмір витрат на правничу допомогу відповідає вимогам розумності та справедливості.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Доводи апеляційної скарги представника начальника ТзДВ «СК «Кредо» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Генерального директора ТзДВ «СК «Кредо» ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генерального директора Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді