Справа № 367/2332/17
Провадження №2/367/137/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі судових засідань Пронченко О.С.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бучанська міська рада Київської області про визнання будівництва самочинним та незаконним, зобов`язання привести самочинно перебудовану частину житлового будинку у первинний стан,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бучанська міська рада Київської області про визнання будівництва самочинним та незаконним, зобов`язання привести самочинно перебудовану частину житлового будинку у первинний стан, в якому просив визнати будівництво ОСОБА_2 самочинним та незаконним, зобов`язати ОСОБА_2 привести самочинно перебудовану частину житлового будинку (горища, ганку, тощо) у первинний стан за її рахунок, судові витрати стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 .

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 володіє 3/8 частинами житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно договору дарування частини житлового будинку ВРІ № 590893 зареєстрованого в реєстрі за №814 від 28.04.2011 року. ОСОБА_2 згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна №59218580 від 17.05.2016 року відповідно до договору дарування №1203 від 26.02.2016 року володіє 3/8 частинами житлового будинку по АДРЕСА_1 . В 2016 році ОСОБА_2 добудувала до своєї частини будинку прибудову та здійснила перебудову, перепланування як внутрішніх приміщень так і горища. На горищі встановила комунікації та камін, який опалюється дровами та становить загрозу, небезпеку іншим співвласникам будинку. Таким чином, ОСОБА_2 порушила норми ДБН та порушила законні інтереси співвласників будинку. Не маючи згоди жодного з співвласників даного будинковолодіння (майно є у спільній частковій власності), без розроблення проектно-технічної документації, без жодного дозвільного документу, які б мала погодити в установленому законом порядку у контролюючих органах, здійснила незаконне будівництво. Відповідачка здійснила незаконне будівництво під час якого було збільшено етажність будинку, перебудовано частину горища, яке не є жилим приміщенням, встановлено на горищі стіни заблокувавши доступ до несущих конструкцій (балки перекриття), встановила системи: вентиляції, освітлення, енергопостачання, встановлено вікно (встановлено камін на горищі), внесено зміни в систему пічного опалення, чим грубо порушила норми ДБН так і пожежні норми не враховано інтереси інших співвласників будинку. На першому поверсі здійснено перепланування приміщень, встановлено сходи на другий поверх, вирізано двері, добудовано ганок від якого зменшено світопотік в мої вікна, під ганком розміщена яма в якій встановлено насос від якого в свою чергу відходять комунікації під фундамент будинку, яма розміщена в притул до фундаменту будинку, що може привести до просідання будинку, розтріскування стін, зміщення інших конструкцій, перебудовано дерев?яний ганок. В результаті незаконного будівництва, що проводила ОСОБА_2 від будівельних робіт у позивача в кімнатах відбулось розтріскування штукатурки на стелі та стінах.

Враховуючи вище наведене з метою захисту своїх прав, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 16 травня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

11 червня 2018 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Вказала, що на підставі Договору дарування 3/8 частин житлового будинку від 26 лютого 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1203, відповідачка стала власником 3/8 частин будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також, на підставі Договору дарування земельної ділянки від 26 лютого 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1206, відповідачка стала власником земельної ділянки площею 0,0126 га, кадастровий номер :01:055:0563, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Зазначила, що земельна ділянка, яка була отримана в дарунок знаходиться саме під 3/8 частиною будинку, яка перейшла їй в дарунок. Тобто, попередні співвласники, включаючи позивача, за спільною згодою розділили та приватизували земельні ділянки, що знаходяться під частиною будинку кожного. Згідно даних технічного паспорту на будинок від 19.05.2014 року, частина будинку, яка знаходиться на приватній земельній ділянці складається з приміщень 2-1 площею 11,5 м.кв та 2-2 площею 21,0 м.кв, та становлять ізольовану квартиру АДРЕСА_2 . Під час оформлення Договорів дарування, відповідачкою будо оглянуто частину будинку, яка дарувалася. Вказує, що стан будинку був поганий: протікав дах, у зв?язку з чим мокла стеля, потріскалась підлога, штукатурка на стінах подущилась. Абсолютно очевидно, що в такому стані частина будинку не могла експлуатуватись та потребувала ремонту. Відповідачка відремонтувала дах (демонтовано важку черепицю та перекрито дегким шифером), здійснила оздоблення входу до квартири з заміною вхідних дверей, здійснила утеплення та декоративне оздоблення зовнішніх стін будинку, всередині будинку виконано ремонт стін, стелі та підлоги, виконано фальш-стіни (декоративне зонування приміщення) з легкого гіпсокартону, на приватній земельній ділянці, на відстані 1 метру від стін будинку викопано підвальне приміщення для розміщення інженерних мереж (котед для опалення з насосом), здійснила монтаж сходів на горище, обладнала горище для можливості його експлуатації.Вказала, що всі ремонті роботи здійснені без втручння і зміни несучих конструкцій будинку. Дах, несучі стіни будинку залишилися в тому вигляді, якому і були до ремонту. Крім того, відповідачкою було замовлено технічне обстеження будинку. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження від 16 квітня 2018 року спеціалістом ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) у сфері діяльності, яка пов?язана зі створенням об?єктів архітектури за напрямом - експертиза та обстеження у будівництві, технічне обстеження будівель і споруд, кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №003741, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією 03.07.2015 року) зазначено: «Загальний технічний стан приміщень та конструкцій є задовільним та відповідає вимогам надійності і можливості їх безпечної експлуатації.». За результатами звіту про проведення технічного обстеження встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будинку. Вважає, що виконання ремонту частини житлового будинку, яка є ізольованою квартирою, яка є у власності відповідача, виконання добудов, які розімщені на приватній земельній ділянці, жодним чином не можуть порушувати будь-яких прав позивача. На підставі наведеного, просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

15 травня 2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що до відзиву як доказ відповідачкою надано технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 від 19.05.2014р. та вказано, що частина ОСОБА_2 складається з приміщень 2-1 (11.5м.кв.) та 2-2 (21.0м.кв.), однак даний документ виданий на колишнього власника ОСОБА_6 , на своє прізвище до суду відповідачка технічного паспорту не надала, однак вказала, що на сьогоднішній день ані земельна ділянка, ані її частина житлового будинку жодних змін не мали. Однак технічний паспорт виданий ОСОБА_6 та наданий до суду ОСОБА_2 не відображає жодних змін, що мали місце до подачі позовної заяви. Відповідачка здійснила незаконне будівництво не маючи жодного дозвільного документу, не погоджувала свое будівництво з жодним контролюючим органом, не погоджувала із співвласниками будинку, навмисно надала суду документи іншої особи за якими проведено ряд експертиз, не надала суду жодного документу на своє ім?я де відображався реальний стан змін будинку, порушила законні права та інтереси інших співвласників будинку. Таким чином доводи відповідачки вважає необгрунтованими та безпідставними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому наявні всі підстави для задоволення такого позову в повному обсязі.

27 червня 2018 року відповідачкою ОСОБА_2 подано письмові заперечення, в яких зазначила, що у відповіді на відзив позивач звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не будо подано технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 виданого на її прізвище. Повідомила, що з моменту, як вона стала співвласником будинку вона не оформляла та не зверталась за оформленням нового технічного паспорту на її прізвище. Такого документу не існує. Також позивач не надає жодних доказів про порушення норм ДБН. Доводи позивача про порушення норм ДБН є надуманими. Фактично, позивач висловлює власні міркування та припущення з приводу того, що здійснені ОСОБА_2 оздоблювальні та ремонтні роботи можуть порушувати норми ДБН та санітарно-гігієнічні норми. Більше того, вказані доводи спростовуються Звітом про проведення технічного обстеження від 16 квітня 2018 року, що додавався разом з відзивом на позовну заяву.Вказує про те, що у кожного співвласника у володінні знаходиться ізольована квартира, а також те, що у кожного співвласника приватизовано земельну ділянку (в тому числі під квартирами) і сусіди взагалі ніяким чином не перетинаються між собою, а тому відповідачка жодним чином не порушувала та не могла порушити прав співвласників при виконанні нею робіт. Крім того, а ні в позовній заяві, а ні в відповіді на відзив позивач не зазначає, яким чином його права були порушені внаслідок виконання мною робіт в ізольованій квартирі та на приватній земельній ділянці, що в силу положень ст. 376, 386 та 391 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року задоволено клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження по справі.

12.05.2021 року до суду надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 25392/18-43 від 16.03.2021 року.

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року було відновлено провадження по справі.

Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 06 жовтня 2021 року було прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 16 травня 2023 року було замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 на належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8 .

Ухвалою судді Шестопалової Я.В. від 18 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з підстав, наведених у позові. Пояснив, що позивачу належеить на праві власності 3/8 частини будинку по АДРЕСА_3 . Відповідачці належить 3/8 частинибудинку по АДРЕСА_4 . Будинок по АДРЕСА_3 був збудований у 1908 році. Відповідачка без згоди співвласників житлового будинку добудувала до своєї частини будинку прибудову та здійснила перебудову, перепланування як внутрішніх приміщень так і горища. Вважає, що вчинені добудови ОСОБА_2 чинять тиск на житловий будинок, в результаті чого, він може розвалитись, а також існує небезпека безпосередньо для частини будинку позивача. Наразі у позивача через виконане будівництво відповідачкою сипиться штукатурка та наявні тріщини на стінах. Враховуючи наведене вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог.

В судове засідання відповідачка та її представник не з`явились. Представник відповідачки ОСОБА_9 до суду направив клопотання, в якому просив по можливості перенести судове засідання, у зв`язку з поганим самопочуттям представника та неможливістю прибути у судове засідання.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 3/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно договору дарування частини житлового будинку ВРІ № 590893 зареєстрованого в реєстрі за №814 від 28.04.2011 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна №59218580 від 17.05.2016 року, ОСОБА_2 відповідно до договору дарування №1203 від 26.02.2016 року володіє 3/8 частинами житлового будинку по АДРЕСА_1 .

З пояснень сторін та поданих суду документів встановлено, що починаючи з 2016 року відповідачка розпочала реконструкцію з розширенням житлового будинку за рахунок прибудови та надбудови.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження від 16 квітня 2018 року, виконаного ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) у сфері діяльності, яка пов?язана зі створенням об?єктів архітектури за напрямом - експертиза та обстеження у будівництві, технічне обстеження будівель і споруд, кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №003741, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією 03.07.2015 року), за результатами проведення технічного обстеження частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації..

На підставі ухвали суду про призначення судової будівельно-технічної експертизи було складено Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 25392/18-43 від 16.03.2021 року. У такому зокрема зазначено: роботи по переплануванню квартири АДРЕСА_5 ; будівництву прибудови до правого фасаду будинку та погребу під нею на частині земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 ; влаштуванню кімнати в частині простору горища житлового будинку по АДРЕСА_1 над квартирою АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 виконані у відповідності до вимог нормативно-правових актів чинних у галузі будівництва. Доступу до інших частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , крім частини будинку в якій розташована квартира АДРЕСА_2 , експерту не забезпечено. Тому провести дослідження та надати відповідь щодо технічного стану конструктивних елементів будинку (за ознаками пошкоджень конструктивних елементів) після виконаних робіт по переплануванню та будівництву виконаних ОСОБА_2 , зокрема частини будинку в якій розташована квартира ОСОБА_1 , не видається можливим. Ознак пошкоджень на поверхнях конструктивних елементів житлового будинку з боку приміщень квартири АДРЕСА_2 так і ззовні після виконаних ремонтно-будівельних робіт по переплануванню, які могли б вказувати на їх технічний стан при якому безпечна експлуатація була б неможлива, на час обстеження не спостерігаються. Прибудова до стіни правого фасаду житлового будинку та погріб під нею не погіршують технічний стан конструктивних елементів (підлоги, стін, перегородок) частини будинку, в якій знаходиться квартира АДРЕСА_2 . На час обстеження ознак негативного впливу побудованих прибудови та погребу до правого фасаду житлового будинку по АДРЕСА_1 на його частину, в межах якої розташована квартира АДРЕСА_2 , не спостерігається.

Отже за наслідками експертного дослідження, категоричного висновку про причинно-наслідковий зв`язок між проведеними будівельними роботами відповідачкою та ушкодженнями будинку позивача не зроблено.

Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, таке ж право встановлено статтею 152 ЗК України для користувача земельної ділянки.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

При цьому, за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року в справі № 6-1721цс16, з якою погодився Верховний Суд під час розгляду справи № 458/1173/14-ц (постанова від 16.01.2019).

При цьому, саме позивач повинен довести як факт порушення його прав самочинним будівництвом, так і факт вчинення цих дій відповідачем.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19 (провадження № 61-18648св20).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у даній справі необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У розглядуваній справі саме на позивача, згідно з вимогами процесуального закону, покладено обов`язок доведення факту порушення його права, свобод чи законних інтересів неправомірними діями відповідачки при здійсненні будівництва.

Натомість позивачем не було доведено обставин, якими він обґрунтовує порушення своїх прав.

На думку суду в ході судового розгляду не доведено, та матеріали справи не містять доказів того, що роботи по переплануванню квартири АДРЕСА_5 , будівництво прибудови до правого фасаду будинку та погребу під нею на частині земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 , влаштування кімнати в частині простору горища житлового будинку по АДРЕСА_1 над квартирою АДРЕСА_2 , виконані ОСОБА_2 , чинять негативний вплив на житловий будинок, що належить позивачу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення його прав, свобод чи законних інтересів внаслідок здійснення відповідачкою реконструкції будинку, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже враховуючи наведене суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача .

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 376 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бучанська міська рада Київської області про визнання будівництва самочинним та незаконним, зобов`язання привести самочинно перебудовану частину житлового будинку у первинний стан, - відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова