Єд. унік. № 243/9969/21
Провадження № 2/243/617/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Дюміної Н.О.

при секретарі Петрусі Д.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про визнання права позивача самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання, що рішення суду виконуються на підставі частини 1 статті 431 ЦПК України, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про визнання права позивача самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання, що рішення суду виконуються на підставі частини 1 статті 431 ЦПК України, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання про залучення її в якості третьої особи яка заявляє самостійні вимоги по справі.

Представник відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» - Штанько С. В. у судове засідання не з`явився, раніше надіслав суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності.

Щодо вирішення клопотання представника позивача- ОСОБА_1 про залучення її в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Суд, дослідивши подану позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, приходить до наступного висновку.

29 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 надала суду позовну заяву про залучення її в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Яка обґрунтована тим, що позивач з 2011 року просить відповідача відключити його від послуг централізованого опалення, проте постійно отримував відмову в порушення вимог типового договору. Зазначає, що позивач ОСОБА_2 ніколи не укладав договорів із відповідачем, в квитанціях до сих пір зазначено «споживач ОСОБА_3 », який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене підтверджує, що позивач не мав будь-яких договірних відносин із відповідачем. В квитанціях за оплату послуг відповідачем зазначено: «Обсяг теплової енергії на опалення квартири 1,0140157, обсяг теплової енергії на загально-будинкові потреби 0,3479312». Тобто ці потреби складають третю частину від опалення квартир. Проте на думку позивача ОСОБА_1 загально-будинкових потреб немає, оскільки в під`їздах відсутні батареї, дуже холодно, в квартирах також температура не вище 16 градусів, вдень опалення вимикають. В будинку якому проживає син позивача ОСОБА_2 є сім квартир з індивідуальним опалення, відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Громадяни мають рівні права, тому якщо одним можна, а іншім забороняють в порушення норм Конституції це прояви дискримінації та порушення прав і свобод позивача. Зазначає, що відповідач мотивує свою відмову тим, що необхідний дозвіл міської ради. ОСОБА_1 звернулася до мера м. Слов`янська ОСОБА_4 , який надав відповідь, що не має права втручатися в господарську діяльність ВО «Словянськтепломережа». Відповідач постійно зловживає владою та вимагає сплачувати неіснуючі борги. Тобто є факт порушення прав і свобод позивача по праві ОСОБА_2 . Відповідач постійно зловживає владою та вимагає сплачувати неіснуючі борги. Зазначила, що вона є інвалідом першої групи «А» по загальному захворюванню, яка потребує постійного догляду. Їй необхідний постійний догляд, який на теперішній час здійснює її син позивач по справі ОСОБА_2 , який за це отримує 36 грн в місяць. Через неіснуючі борги вони не можуть оформити субсидію, оскільки їх спільних дохід це пенсія ОСОБА_1 (отримує половину пенсії чоловіка ОСОБА_3 ). Комунальні платежі без субсидії перевищують їх з позивачем ОСОБА_2 дохід.

На підставі наведеного просить суд прийняти її позовну заяву в якості третьої особи яка заявляє самостійні вимоги, а також просить суд:

1)стягнути з відповідача на її користь 100000,00 грн відшкодування моральної шкоди, яку вона несе за оплату комунальних послуг про надання яких позивач ніколи не укладав договору.

2)Відшкодувати 40000,00 грн моральної шкоди внаслідок принижень та вимагання неіснуючих боргів, третя частина яких йде на оплату невідомо чого.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Третя особа у справі не є стороною у цивільному процесі.

Відповідно до ч.1-3ст.52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Відповідно до ст.195 ЦПК України, до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України, тобто як до вимог щодо подачі зустрічного позову.

Відповідно до ч.1-3 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно Постанови КЦС ВС від 18.10.2023 у справі №522/14006/18, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, відповідно до положень статті 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

У свою чергу, самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь.

Заявляючи самостійні вимоги щодо предмета спору, такі треті особи тим самим заявляють про наявність у них самостійних прав, відмінних і незалежних від прав сторін. Тому вступ у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не призводить до процесуальної співучасті. Така третя особа займає самостійне процесуальне становище поряд із позивачем і відповідачем, а її інтереси та інтереси первісних сторін протилежні й виключають один одного.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.03.2019 в справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 в справі № 916/542/18 зазначила, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Позовні вимоги третьої особи, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Таким чином, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч.1 ст.52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Слід зазначити, що у даній справі предметом спору є визнання права позивача ОСОБА_2 самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання, що рішення суду виконуються на підставі частини 1 статті 431 ЦПК України, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В свою чергу, предметом заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору є відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яка на думку ОСОБА_1 завдана їй діями відповідача.

Отже, заявлені у позові вимоги ОСОБА_1 не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у цій справі у розумінні статті 52 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позовної заяви посилається на те, що відповідачем здійснюється порушення прав і свобод саме первісного позивача по справі ОСОБА_2 . Вказує, що їй завдано моральної шкоди внаслідок дій відповідача, зокрема зазначає, що її моральні страждання пов`язанні із тим, що вона являється інвалідом 1 групи та потребує постійного догляду, ліків та обстежень. Разом із тим, вона вимушена сплачувати на її думку неіснуючі борги щодо двох квартир, а саме щодо квартири яка належить ОСОБА_2 та іншої (відомості про яку не зазначено).

Проте, відповідно до вимог статі 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Зазначений обов`язок споживача також передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

З зазначеного слідує, що саме власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. ОСОБА_1 є матір`ю позивача та не є власником квартири яка належить позивачу, а тому не зобов`язана здійснювати оплату за комунальні послуги, а здійснює це в добровільному порядку.

Тобто відносини які виникли між позивачем та відповідачем мають індивідуальний характер, оскільки виникли між споживачем та надавачем послуг. ОСОБА_2 як власник майна виступає споживачем послуг, а відповідач надавачем послуг, оскільки здійснює надання послуг з опалення в даному випадку саме ОСОБА_2 як власнику квартири.

Тобто в поданій ОСОБА_1 позовній заяві відсутні самостійні вимоги щодо предмета спору, оскільки зі змісту поданої заявником заяви вбачається, що вона зазначає саме про порушення прав ОСОБА_2 , які і так є предметом розгляду первісного позову. А вже як наслідок порушення прав первісного позивача ОСОБА_2 (відмова від надання дозволу на встановлення індивідуального опалення в квартирі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди) на думку позивача відбулися порушення і її прав.

Сам факт, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю позивача не може бути підставою для залучення її у справі в якості третьої особи яка заявляє самостійні вимоги.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, поданий ОСОБА_1 позов співпадає з вимогами позивача у цій справі, що суперечить суті позову третьої особи із самостійними вимогами, та є по своїй суті вимогами, притаманними позивачу ОСОБА_2 .

У постанові КЦС ВС від 07.12.2022 у справі №753/8006/20 вказано, що необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Також, Велика палата Верховного суду у справах від 13.03.2019 №916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18 дійшла висновку про те, що позов третьої особи, поданий, згідно приписів ст. 52 ЦПК України, може бути прийнятий судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. А вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Зважаючи на предмет спору та учасників процесу, враховуючи мотиви викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , та наявність права на звернення до суду із самостійним позовною, суд вважає, що в задоволенні заяви про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги слід відмовити, повернувши поданий позов заявнику.

При цьому, суд роз`яснює, що ОСОБА_1 має право звернутись до суду із самостійним позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному порядку.

Керуючись ст.4, 52, 84, 174-177, 189, 197, 198, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заявнику та вступі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про визнання права позивача самостійно визначати вид опалення свого житла, права на відключення від мережі централізованого опалення, визнання, що рішення суду виконуються на підставі частини 1 статті 431 ЦПК України, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Відмова в прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди не перешкоджає заявнику пред`явити ті самі вимоги шляхом подання окремого позову на загальних підставах.

Направити сторонам копію ухвали.

Роз`яснити сторонам, що вони можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на веб-адресі http://sl.dn.court.gov.ua/sud0544 - на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 17 квітня 2024 року.

Суддя Н.О. Дюміна