УХВАЛА

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 752/1695/15-ц

провадження № 61-9421ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки майна в натурі та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який в подальшому уточнила шляхом звернення до суду із заявою про зменшення позовних вимог.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 27/50 частини житлового будинку під

АДРЕСА_1 , які складаються з приміщень: 1-1 - коридор площею

6,20 кв. м. (фактичною площею 6,10 кв. м.), 1-2 коридор площею 5,40 кв. м. (фактичною площею 5,40 кв. м.), 1-3 житловою площею 19,60 кв. м. (фактичною площею 19,00 кв. м.), 1-4 коридор площею 5,50 кв. м., 1-5 кухня площею 17,90 кв. м. (фактичною площею 16,90 кв. м.), 1-6 санвузол площею 8,70 кв. м. (фактичною площею 8,40 кв. м.), 1-7 житловою площею 15,90 кв. м. (фактичною площею

14,50 кв. м.), 1-8 житловою площею 13,20 кв. м.(фактична площа 11,90 кв. м.), загальною площею приміщень 92,40 кв. м. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року

в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо поділу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 79142134 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель під АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на 27/50 частин цієї земельної ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов в цій частині задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 27/50 частин земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 79142134 для обслуговування житлового будинку

і господарських будівель під АДРЕСА_1 .

Здійснено розподіл земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 79142134 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель під

АДРЕСА_1 згідно Варіанту №2 Висновку експерта за результатами проведення судової земельної-технічної експертизи № 1-02/02

від 02 лютого 2024 року, наступним чином.

Для доступу та обслуговування частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами співвласнику ОСОБА_2 , виділено земельну ділянку площею 0,0540 га (540,00 кв. м.), яка обмежена лініями розподілу:

- від точки «9» лінія розподілу, яка складається з двох відрізків довжиною 4,36 м + 13,15 м проходить по АДРЕСА_1 через точку «10» в точку «11»;

- від точки «11» лінія розподілу проходить по стіні житлового будинку, по лінії розподілу будинку через точку «14» в точку « 15»;

- від точки «15» лінія розподілу проходить по стіні житлового будинку через точки « 18», «19», «22», «23» в точку «29»;

- від точки «29» лінія розподілу довжиною 0,44 м проходить в точку «24», яка знаходиться на відстані 0,44 м. від стіни будинку ОСОБА_1 ;

- від точки «24» лінія розподілу проходить паралельно стіні господарської споруди (г/с) ОСОБА_2 довжиною 1,96 м. в точку «25»;

- від точки «25» лінія розподілу довжиною 0,71 м. проходить в точку «26»;

- від точки «26» лінія розподілу довжиною 7,76 м. проходить паралельно стіні житлового будинку в точку «27»;

- від точки «27» лінія розподілу довжиною 16,24 м. проходить в точку «28», яка знаходиться на східній межі ділянки;

- від точки «28» лінія розподілу довжиною 18,09 м. проходить по східній межі ділянки в точку «7»;

- від точки «7» лінія розподілу, яка складається з двох відрізків довжиною

16,26 м. + 22,45 м. проходить в точку «9», яка знаходиться на куті ділянки на АДРЕСА_1 .

Для доступу та обслуговування частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами співвласнику ОСОБА_1 , лініями розподілу: виділено земельну ділянку площею 0,0460 га (460,00 кв. м.), яка обмежена,

- від точки «11» лінія розподілу, яка складається з двох відрізків точку «1»; довжиною 1,00 м. + 3,01 м. проходить по АДРЕСА_1 через точку «12» в точку «1»;

- від точки «1» лінія розподілу проходить по межі ділянки з північного боку довжиною 8,31 м. + 5,75 м. + 1,48 м. + 6,46 м. + 15,64 м., через точки «2», «3», «4», «5» в точку «б»;

- від точки «6» лінія розподілу довжиною 14,13 м. проходить по східній межі ділянки в точку «28»;

- від точки «28» лінія розподілу довжиною 16,24 м. проходить в точку «27»;

- від точки «27» лінія розподілу довжиною 7,76 м. проходить паралельно стіні житлового будинку в точку «26»;

- від точки «26» лінія розподілу довжиною 0,71 м. проходить в точку «25»;

- від точки «25» лінія розподілу довжиною 1,96 м. проходить паралельно стіні г/с ОСОБА_2 в точку «24»;

- від точки «24» лінія розподілу довжиною 0,44 м., яка знаходиться від стіни будинку на відстані 0,44 м. проходить в точку «29»;

- від точки «29» лінія розподілу проходить по стіні будинку через точки «23», «22», «19», «18» в точку «15»;

- від точки «15» по лінії розподілу будинку в точку «14»;

- від точки «14» лінія розподілу проходить по стіні житлового будинку в точку «11», яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Встановлено сервітут на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0013 га (13,00 кв. м.) для обслуговування частини житлового будинку ОСОБА_1 , яка обмежена лініями розподілу: 15-18-19-22-21-20-17-16-15.

Встановлено сервітут на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,0010 га (10 кв. м.) для обслуговування частини житлового будинку ОСОБА_2 , яка обмежена лініями розподілу: 11-12- 13-14-11.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

01 липня 2024 року ОСОБА_1 , через приймальню громадян, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, у змісті якої просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати. Рішення суду першої інстанції залишити в силі.

1. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У змісті клопотання, доданого до касаційної скарги, заявником порушується питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку ОСОБА_1 посилається на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду отримала лише 30 травня 2024 року, у зв`язку із необхідністю реабілітації у зв`язку із лікуванням, на підтвердження чого надає копію постанови Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року із датою засвідчення 30 травня

2024 року.

Одночасно, сама по собі копія постанови не підтверджує як дату отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду так і недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, що вказує на необґрунтованість заявленого ним клопотання.

Відповідно, з урахуванням того, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року складено 24 квітня

2024 року та забезпечено надання загального доступу 29 квітня 2024 року, може свідчити про штучне збільшення строку на касаційне оскарження.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності

в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі

у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, а також не зазначено про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення

і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк, з урахуванням дати складення повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Таким чином, на підтвердження наведених обставин пропуску строку слід надати відповідні докази, про що зазначено вище.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином заявникові необхідно на підтвердження наведених обставин надати суду відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

2. Також подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада

2020 року у справі № 904/3807/19.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці

у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі

№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011,

від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі

№ 522/2732/16-ц).

Касаційна скарга ОСОБА_1 в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник, як на підставу касаційного оскарження судового рішення узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, водночас не конкретизує зазначену підставу касаційного оскарження.

Також не може вважатися виконанням вимог процесуального закону цитування змісту постанов Верховного Суду без зазначення в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

Водночас Верховний Суд звертає увагу заявника, що у змісті касаційної скарги некоректно зазначено, зокрема, номери справ а також касаційних проваджень, що також перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Таким чином, заявнику необхідно: 1) на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати суду відповідні докази в оригіналах або завірені

в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави

з відповідними доказами; 2) уточнити касаційну скаргу з чітким посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надіслати копію уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у системі «Електронний суд» заявникові також необхідно надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адреси інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник