Провадження № 2/127/2497/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Шмигори О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонни з 21.06.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року у справі 127/19895/22 було розірвано.

Також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 року у справі №127/20366/22 задоволено позов ОСОБА_3 та здійснено поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частку автомобіля марки Skoda Superb, 2009 року випуску, vin - НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4 .

З метою виконання рішення суду в частині реєстрації права власності на 1/2 частку автомобіля позивач звернулася до Територіального сервісного центру №0541 із заявою на реєстрацію права вдасності, протее їй було відмовлено через необхідності надання оригіналу реєстраційного документу на транспортний засіб. З приводу цього, вона звернулася до відповідача, однак відповіді так і не отримала.

Враховуючи те, що вказаний траспортний засіб є неподільною річчю, зареєстрований за відповідачем та перебуває у його безпосередньому володінні, останній чинить перешкоди у реєстрації права власності позивачу на 1/2 частку, тому ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача 168554,00 грн. компенсації вартості 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя, а саме зазначеного автомобіля.Також просила судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку для пред`явлення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості майна було відмовлено та залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування автомобілем.

Ухвалою суду від 24.11.2023 року клопотання представника відповідача було задоволено та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького відділення КНДІСЕ. На вирішення експертів поставлено питання:

1. Визначити ринкову вартість транспортного засобу Skoda Superb, 2009 року випуску,

державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідент. номер (VIN) - НОМЕР_1 станом на дату проведення експертизи?

До отримання висновку експертизи провадження у справі було зупинено.

Проте ухвала суду була залишена без виконання, у зв`язку з ненадходженням оплати експертних послуг від ОСОБА_4 , тому ухвалою суду від 29.03.2024 року провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково зазначив, що в позовній заяві міститься описка в сумі, що підлягає стягненню за позовною вимогою, а саме правильною слід вважати суму 168554,00 грн. Також зазначив, що при вигтовлені висновку СОД №02/09/09 про середньоринкову вартість аналогічного КТЗ станом на 09.09.2023 року, оцінювач ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України попереджений. Відповідачем не доведено неправильність вказаного висновку, а також не надано суду належних та допустимих доказів, якими підтверджується будь-який інший розмір вартості наведеного вище автомобіля.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимог не визнав у повному обсязі та пояснив, що автомобіль є спільним майном, на підставі рішення суду. Позивач зверталась з листом до відповідача, проте він перебував за межами Вінницької області та не міг зявитися. При цьому, ОСОБА_3 не намагалась встановити порядок користування спільним майном шляхом укладення нотаріального договору. Право позивача не оспорюється. Також зазначив, що вартість автомобіля завищената відповідач не має можливості виплатити вартість 1/2 частини вартості автомобіля. Вартість автомобіля визначена на підставі не належного та не допустимого доказу, а оцінювач при виготовленні висновку не попереджався про кримінальну відповідальність. Тому, представник відповідача просив відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року у справі №127/19895/22, що не заперечується сторонами, позов ОСОБА_3 було задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 21.06.2016 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1156 (а.с. 3-4).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 року у справі №127/20366/22, яке набрало законної сили 30.03.2023 року, позов ОСОБА_3 було задоволено та поділено спільне майно подружжя. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобіля марки Skoda Superb, 2009 року випуску, vin НОМЕР_3 (а.с. 5-6). Вказаним рішенням суду встановлено, що спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4 .

Положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 з 18.01.2022 року є власником автомобіля марки Skoda Superb, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , чорного кольору, 2009 року випуску (а.с. 46-47).

Зі змісту відповіді Територіального сервісного центру №0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 10.05.2023 року наданої ОСОБА_3 встановлено, що провести перереєстрацію транспортного засобу Skoda Superb, 2009 року випуску, за рішенням суду не можливо, у зв`язку з відсутністю реєстраційного документу на транспортний засіб, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7).

В зв`язку з вказаним, ОСОБА_3 надіслала на адресу ОСОБА_4 лист, в якому просила протягом семи днів з моменту отримання данного листа надати їй оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме автомобіля марки Skoda Superb, 2009 року випуску, vin - НОМЕР_1 , з метою виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 року, в іншому випадку вона буде змушена звернутись до суду з метою захисту її порушенного права (а.с. 8-9). Факт отримання вказаного листа відповідач заперечує, оскільки він перебував за межами Вінницької області, проте доказів на підтвердження цього суду надано не було.

Відповідач чинить перешкоди позивачу у реєстрації її права власності на 1/2 частку на спірний автомобіль, що не заперечувалося сторонами в цій справі.

Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба Тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 4 ст.і 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні, який викладено у постанові від 13.01.2016 по справі No6-2925цс15, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. З урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання віл інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном іншими співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Автомобіль є неподільним рухомим майном.

Позивач у даному випадку не претендує на те, щоби транспортний засіб залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому вартості 1/2 частки. Навпаки, позивач вимагає виплати відповідачем грошової компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на спірний транспортний засіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року (справа № 209/3085/20, провадження №14-182цс21) дійшла наступного висновку: «вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо».

Таким чином суд констатує, що для вирішення даного спору у відповідача відсутній обов`язок попередньо внести відповідну суму коштів (компенсацію) на депозитний рахунок суду. Також суд під час вирішення даного спору не має встановлювати обставини щодо можливості відповідача одномоментної виплати компенсації позивачеві.

Так, відповідно до Висновку СОД №02/09/09, складеного 09.09.20252 року ТОВ «ТриАлекс» на замовлення позивача, середня ринкова вартість автомобіля Skoda Superb, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1 , визначена станом на дату 09.09.2022 року становить 337108,00 грн. (у тому числі ПДВ 56184,67 грн.) (а.с. 10-14).

Позивач вжив всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості автомобіля, тоді як відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості спірного транспортного засобу на час вирішення спору, а також не спростував визначений у вказаному висновку оцінювача суму середньоринкової вартості аналогічного КТЗ.

Слід зазначити, що судом, за клопотанням представника відповідача, було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проте ухвала суду була залишена без виконання, в зв`язку з неоплатою відповідачем експертних послуг (а.с. 66, 79).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного транспортного засобу та не спростовано належними доказами визначений висновком оцінювача ТОВ «ТриАлекс» розмір його вартості .

Суд критично оцінює твердження представника відповідача, що наданий позивачем висновок № 02/09/09 від 09.09.2022 року про оцінку вартості аналогічного КТЗ, не є належним та допустимим доказом, оскільки оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, оскільки у п. 1 вказаного висновку таке попередження міститься.

Крім того, відсутність у висновку оцінювача відомостей про попередження щодо кримінальної відповідальності за подання завідомо неправдивого висновку не є підставою для визнання його недопустимим доказом (постанова ВС від 22.01.2019 року у справі №697/2272/14-к).

Таким чином, судом встановлено, що вартість частини спірного транспортного засобу складає 168554,00 грн.

З урахуванням наведеного, а також того, що позивач виконала свій процесуальний обов`язок доказування - надала суду докази, що підтверджують середньоринкову вартість подібного за своїми технічними характеристиками автомобіля, а відповідач жодного доказу на підтвердження іншого не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 1885,54 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституційї України, ст.ст. 183, 321, 356, 358, 361, 364, 365 ЦК України, ст.ст. 60, 71 СК України, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 2, 76-82, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 168554,00 грн. (сто шістдесят вісім тисяч пятсот пятдесят чотири гривні 00 коп.) компенсації вартості частини спільного сумісного майна подружжя, а саме автомобіля Skoda Superb, 2009 року випуску, vin - НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору у розмірі 1885,54 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять гривень 54 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складений 16.05.2024 року.

Суддя: