ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/3052/23

провадження № 22-ц/4809/633/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2024 року та на додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року (суддя Молонова Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС», Державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Смаліуса Віталія Володимировича про визнання незаконним та скасування державної реєстрації права приватної власності,-

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС», Державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Смаліуса Віталія Володимировича, в якому просив визнати незаконним та скасування рішення державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Смаліуса Віталія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 62660001 від 29.12.2021 про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС», на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 16.11.2007 ОСОБА_1 уклала з Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» кредитним договір № 704976/ФО, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 31 135,50 доларів США в порядку і на умовах, визначених даним договором за програмою - перше житло. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № б/н від 14.11.2007, що укладений між Позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; витрати позичальника на оформлення Кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим договором. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір, де передає в заставу: двокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 64,6 кв.м. (іпотека) в день укладання цього договору.

16.11.2007 між позивачем та банком було укладено Іпотечний договір № 704976/ФО, відповідно до п. 1.1 якого, за цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки.

14.11.2007 відповідно до договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2 та має наступні характеристики: будинок: дев`ятиповерховий, кількість кімнат 2 (дві), загальною (корисною) площею: 64,6 кв.м., житловою площею: 19,9 кв.м.

Згідно із заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2015 по справі № 398/3543/15-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору № 704976/ФО від 16.11.2007 в розмірі 33 490,92 доларів США основного боргу та неустойку (пеню) в розмірі 37 247,51 гривень. Дане рішення набрало законної сили 27.01.2016.

06.06.2023 позивач дізналась, що борг за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» на підставі договору відступлення права вимоги від 20.07.2020 № 20/07/2020 р., про що зазначено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також, 06.06.2023 позивач дізналась, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 29.12.2021 було перереєстровано на ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС».

Вказав, що з позивачки за рішенням суду було стягнуто заборгованість по кредитному договору №704976/ФО від 16.11.2007, а також перереєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», що призвело до подвійного стягнення за даним кредитним договором та втратою права власності на квартиру. Також зазначив, що позивачка не отримувала жодних повідомлень та будь-яких інших документів про відступлення права вимоги за кредитним договором № 704679/ФО від ВАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС».

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року задоволено частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС» про відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В апеляційній скарзі представник скаржника, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що іпотечним договором передбачено вичерпний перелік підстав, за якими іпотекодавець має право здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки, серед яких відсутня така підстава, як реєстрація за іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки. Позивачка не укладала з ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» договір про задоволення вимог іпотекодержателя та іпотечний договір не містить відповідного застереження. Також вказав, що позивач не отримувала жодних повідомлень та будь-яких інших документів про відступлення права вимоги за кредитним договором № 704679/ФО від ВАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС».

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.11.2007 між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №704976/ФО, за умовами якого позивач отримала кредит у розмірі 31 135,50 дол. США (а.с.8-10).

16.11.2007 між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №704976/ФО, в забезпечення кредитного договору, на нерухоме майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_3 (а.с.11-13).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 14.11.2007, посвідченого Хоменком В.Ю. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №3414, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2015, справа №398/3543/15-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» заборгованість по кредиту в розмірі 33 490, 92 доларів США 92 центи основного боргу та неустойку (пеню) в розмірі 37 247 51 коп. Рішення суду набрало законної сили 27.01.2016 (а.с.15-16).

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.06.2023 № 334780817, державним реєстратором Онуфріївської селищної ради Смалиус В.В., 29.12.2021 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» (а.с.17-18).

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2023 № 335455095, 14.12.2016 на нежитлове приміщення ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , накладено арешт (а.с.19).

Згідно копії додаткового договору про внесення змін та доповнень № 1/1 до кредитного договором №704976/ФО від 16.11.2007, укладеного 17.11.2014 ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 доповнили кредитний договір пунктом 5.5, щодо порядку нарахування та стягнення пені та штрафу у разі порушення позичальником умов договору (а.с.58).

Відповідно до копії Договору №GL48N718070_I_1 від 15.07.2020 про відступлення прав вимоги від 15.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрованого у реєстрі за №834, ПАТ «КБ «НАДРА» відступило на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» права вимоги, в тому числі за Кредитним та Іпотечним договорами, які були укладені між ВАТ КБ «НАДРА» і ОСОБА_1 (а.с.59-62).

Відповідно до копії Договору №20/07/2020 від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрованого у реєстрі за №852, ТОВ «ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» права вимоги, в тому числі за Кредитним та Іпотечним договорами, які були укладені між ВАТ КБ «НАДРА» і ОСОБА_1 (а.с.63-66).

Згідно копії повідомлення про відступлення від 30.07.2020 вих.№3/105/2, ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» повідомляв ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечними договорами №704976/ФО від 16.11.2007. Згідно копії вимоги/іпотечного повідомлення від 30.07.2020 вих.№3/105/1, ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» повідомляв ОСОБА_1 , про дострокове погашення заборгованості, та у разі невиконання умов договору про звернення стягнення на іпотечне майно. Зазначені повідомлення були направлені з рекомендованим повідомлення про вручення вперше 03.08.2020 та повторно 18.09.2020 (а.с.67-79).

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову виходячи з того, що іпотечним договором передбачено право на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», тому користуючись правом, наданим чинним законодавством України, ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» звернулося до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за ним права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , чим задовольнив свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що передбачено договором і законом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону № 898-IV).

За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на час укладення договорів іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV на час звернення з даним позовом до суду передбачали, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, яка діяла на час укладення договорів іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

У пункті 5.1 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором.

Відповідно до пункту 5.4 договору іпотеки іпотекодкержатель має право на свій розсуд обрати умову та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 5.3 цього договору.

У пункті 5.3 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, передбаченому статею 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Отже, зазначений вище пункт договору іпотеки містить відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» була належним чином виконана процедура з повідомлення позивача про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом неодноразового направлення вимоги/іпотечного повідомлення від 30.07.2020 вих.№3/105/1 про дострокове погашення заборгованості на адресу реєстрації ОСОБА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення ухвалено судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то воно вирішено судом із дотриманням положень ст.ст.137, 141 ЦПК України, з урахуванням співмірності витрат, складності справи, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України стягненню підлягають не тільки ті витрати, які сторона сплатила, а й ті, що вона має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Підстави для зміни або скасування додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 січня 2024 року та додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13.05.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л.Дуковський