П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Київ

Справа № 761/14537/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/11267/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко В.М., Поліщук Н.В.

за участі секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні питання про стягнення витрат на правову допомогу та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про заміну боржника у виконавчому провадженні є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Також ОСОБА_1 в апеляційному суді заявив вимоги про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 2400 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Маринушкін А. Г. надав договір № 3202/21 від 30 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги, додаткову угоду до цього договору від 03 червня 2023 року та детальний опис (акт) наданої правової допомоги, загальний розмір яких становить 2400 грн.

Апеляційний суд відмовив у стягненні витрат на правову допомогу адвоката на користь заявника, посилаючись на те, що розподіл таких витрат, згідно статті 141 ЦПК України здійснюється за результатом розгляду позовних вимог по суті спору. Оскільки питання щодо розгляду позовних вимог в даному випадку не вирішується, то заявлені ОСОБА_1 витрати не підлягають стягненню.

Ухвалою від 04 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що оскільки питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом даної справи, було вирішено у постанові Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд вказав на те, що висновки апеляційного суду про те, що суд апеляційної інстанції не має права вирішувати питання про стягнення витрат на правничу допомогу при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки це не є розгляд справи по суті позовних вимог, є помилковими, оскільки апеляційним судом завершено процесуальний розгляд окремого питання у справі - заяви про заміну сторони виконавчого провадження, ухвалено остаточне судове рішення по цьому питанню - постанова про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважала, що зазначені обставини свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права, що відповідно до ст. 411 ЦПК України є підставою для скасування постанови Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року з переданням справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

При новому перегляді питання про стягнення витрат на правову допомогу до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення представника ФГВФО - Павлівського В.І., в який він вказує на те, що скаржником разом з відзивом на апеляційну скаргу (перша заява стягувача під час апеляційного провадження) не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та до закінчення судових дебатів у даній справі, які відбулись 21 вересня 2023 року, не подано заяву про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції. Відповідна заява викладена стягувачем лише в заяві про ухвалення додаткового рішення від 22 вересня 2023 року, яка була подана вже після закінчення розгляду справи.

Також представник зазначає про те, що стягувач брав участь в усіх судових засіданнях особисто, та наявний в матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу підписаний також самим стягувачем, у зв`язку з чим вважає недоведеним те, що відзив на апеляційну скаргу було складено саме адвокатом Маринушкіним А.Г.

Також вказує на те, що між стягувачем та адвокатом були формально складені документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції без фактичного надання будь-яких правових послуг так як станом на 12 червня 2023 року - дату підписання акту наданих послуг Київським апеляційним судом ще навіть не було відкрито апеляційне провадження та стягувачем не отримано копію апеляційної скарги.

Представник звертає увагу на те, що виконавче провадження НОМЕР_2 відкрито на підставі виконавчого листа у справі № 761/14537/15-ц про стягнення з AT «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1600 грн, тоді як заявлені стягувачем витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в межах даного судового провадження щодо заміни боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 становлять 2400 грн, що значно перевищує суму стягнення у виконавчому провадженні.

Крім цього, до розгляду справи судом апеляційної інстанції борг за виконавчим документом був повністю погашений, про що свідчить постанова про закінчення ВП НОМЕР_2 від 14 серпня 2023 року у зв'язку з повним фактичнимм виконанням судового рішення.

Щодо вирішення питання стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, представник вказує на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року не містить попереднього розрахунку судових витрат, які пов`язані з переглядом справи в суді касаційної інстанції. Таким чином, скаржником не виконано вимоги ст. 134 ЦПК України.

На підставі викладеного, просить відмовити повністю в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, що понесені в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просив її задовольнити.

Представник ФГВФО - Павликівський В.І. заперечував щодо задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просив залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходить з такого.

Судом встановлено, що у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд замінити сторону боржника за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року у справі № 761/14537/15-ц, виданим на підставі постанови Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1 600 грн з Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на її правонаступника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 - задоволено. Замінено сторону боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року у справі № 761/14537/15-ц, виданим на підставі постанови Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1600,00 грн з уповноважено на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на її правонаступника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направив апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

19 червня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, зокрема, вказав на те, що в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України подає до суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 2400,00 грн, понесених у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, та просить взяти ці докази до уваги при вирішенні справи в частині розподілу судових витрат.

На підтвердження вказаних витрат, стягувачем до заперечень було долучено:

копію договору №5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між АБ «АРСЕНА МАРИНУШКІНА» в особі в.о. Керуючого бюро Маринушкіна А.Г. та ОСОБА_1 . Відповідно до п. 4.1 цього договору, за виконання даного договору клієнт зобов`язується сплатити на користь Бюро витрати на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорар у розмірі та порядку, визначеному за домовленістю сторін. Судові витрати сплачуються окремо від гонорару. Сума витрат на професійну правничу допомогу та гонорару (винагороди) визначається у Додаткових угодах, які є додатками до цього договору та є його невід`ємними частинами. В зазначених додаткових угодах визначається порядок, спосіб та терміни оплати витрат на професійну правничу допомогу та гонорару. Відповідно до п.4.4 сторони домовились, що для цілей цього договору умовною одиницею при оцінці вартості професійної правничої допомоги, є нормо-година, вартість якої протягом першого року дії Договору встановлюється в розмірі 800,00 грн. Зі спливом першого року дії договору Сторони за взаємною згодою можуть визначити і встановити іншу вартість умовної одиниці /т.1 а.с. 204, 205/;

копію додаткової угоди №60 від 03 червня 2023 року до Договору №5302/21 від 30 березня 2021 року, відповідно до якої сторони договору визначили наступний розмір та порядок оплати правової допомоги клієнту за вказаним договором в суді апеляційної інстанції в судовому провадженні за апеляційною скаргою ФГВФО в інтересах АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року у справі №761/14537/15-ц, відповідно до якої:

розробка процесуальної стратегії захисту прав клієнта як стягувача у виконавчому провадженні; вивчення практики Верховного Суду; складання відзиву на апеляційну скаргу, подану від імені АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на ухвалу про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3, нормо-годин 2,0, сума - 1600,00 грн;

інструктаж клієнта у разі самопредставництва в суді апеляційної інстанції при розгляді справи, незалежно від кількості та тривалості судових засідань , нормо-годин 1,0, сума - 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті за цією Додатковою угодою складає 2400,00 грн /т.1 а.с. 205/;

детальний опис (акт) наданої правової допомоги № 060-5302/21 від 12 червня 2023 року за договором договору №5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги та додаткової угоди №60, відповідно до якого клієнту було надано наступну правову допомогу - розробка процесуальної стратегії захисту прав клієнта як стягувача у виконавчому провадженні; вивчення практики Верховного Суду; складання відзиву на апеляційну скаргу, подану від імені АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на ухвалу про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3, нормо-годин 2,0, сума - 1600,00 грн;

інструктаж клієнта у разі самопредставництва в суді апеляційної інстанції при розгляді справи, незалежно від кількості та тривалості судових засідань , нормо-годин 1,0, сума - 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті за цією Додатковою угодою складає 2400,00 грн /т.1 а.с. 206/;

копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю /т.1 а.с. 206 на звороті/.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про заміну боржника у виконавчому провадженні є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу адвоката на користь заявника, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розподіл таких витрат, згідно статті 141 ЦПК України здійснюється за результатом розгляду позовних вимог по суті спору. Оскільки питання щодо розгляду позовних вимог в даному випадку не вирішується, то заявлені ОСОБА_1 витрати не підлягають стягненню.

Ухвалою від 04 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що оскільки питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом даної справи, було вирішено у постанові Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд вказав на те, що висновки апеляційного суду про те, що суд апеляційної інстанції не має права вирішувати питання про стягнення витрат на правничу допомогу при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки це не є розгляд справи по суті позовних вимог, є помилковими, оскільки апеляційним судом завершено процесуальний розгляд окремого питання у справі - заяви про заміну сторони виконавчого провадження, ухвалено остаточне судове рішення по цьому питанню - постанова про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважала, що зазначені обставини свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права, що відповідно до ст. 411 ЦПК України є підставою для скасування постанови Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року з переданням справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.

Вказана судова практика є незмінною та вже усталеною.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України (постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, пункт 128).

Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, пункти 129-133).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції та касаційної інстанції, виходить з такого.

З наведених обставин вбачається, що ОСОБА_1 при подачі відзиву на апеляційну скаргу на виконання вимог ст. ст. 134, 141 ЦПК України подав до суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 2400,00 грн, понесених у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, та просив взяти ці докази до уваги при вирішенні справи в частині розподілу судових витрат.

Сторони Договору №5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги та Додаткової угоди №60 від 13 червня 2023 року узгодили що умовною одиницею при оцінці вартості професійної правничої допомоги, є нормо-година, вартість якої протягом першого року дії Договору встановлюється в розмірі 800,00 грн. Зі спливом першого року дії договору Сторони за взаємною згодою можуть визначити і встановити іншу вартість умовної одиниці.

В додатковій угоді №60 від 03 червня 2023 року сторони визначили наступний розмір та порядок оплати правової допомоги наданої клієнту за вказаним договором в суді апеляційної інстанції, а саме:

розробка процесуальної стратегії захисту прав клієнта як стягувача у виконавчому провадженні; вивчення практики Верховного Суду; складання відзиву на апеляційну скаргу, подану від імені АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на ухвалу про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3, нормо-годин 2,0, сума - 1600,00 грн;

інструктаж клієнта у разі самопредставництва в суді апеляційної інстанції при розгляді справи, незалежно від кількості та тривалості судових засідань , нормо-годин 1,0, сума - 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті за цією Додатковою угодою складає 2400,00 грн.

ОСОБА_1 до відзиву на апеляційну скаргу також було подано детальний опис (акт) наданої правової допомоги на загальну суму 2400,00 грн, (3 нормо-години по 800, 00 грн).

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року залишено без змін.

За таких обставин, ОСОБА_1 має право на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу понесених ним в суді апеляційної інстанції, а тому враховуючи обсяг і складність виконаної адвокатом роботи в апеляційному суді, та значимість таких дій, колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400,00 грн є належним чином обґрунтованими, та такими, що відповідають принципам розумності та справедливості та підлягають стягненню з ФГВФО на користь ОСОБА_1 .

Посилання представника ФГВФО на те, що скаржником разом з відзивом на апеляційну скаргу (перша заява стягувача під час апеляційного провадження) не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та до закінчення судових дебатів у даній справі, які відбулись 21 вересня 2023 року, не подано заяву про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив суму витрат на правничу допомогу, які він поніс/очікує понести та надав докази на підтвердження їх розміру, а саме, Додаткову угоду №60 від 03 червня 2023 року та детальний опис (акт) наданої правової допомоги.

Доводи представника ФГВФО на те, що стягувач брав участь в усіх судових засіданнях особисто, та наявний в матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу підписаний також самим стягувачем, а тому недоведеним є те, що відзив на апеляційну скаргу було складено саме адвокатом Маринушкіним А.Г., суд апеляційної інстанції до уваги не приймає оскільки діючим законодавством не передбачено такої підстави для відмови у стягненні витрат стороні якщо процесуальні документи підписані та подані особисто стороною, а не адвокатом з яким укладено договір про надання правничої допомоги.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє посилання представника на те, що між стягувачем та адвокатом були формально складені документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції без фактичного надання будь-яких правових послуг, оскільки вказане є припущенням представника.

В свою чергу доводи наведені представником щодо неспівмірності витрат стягувача на правову допомогу носять лише загальний характер, який фактично зводиться до незгоди із необхідністю відшкодувати заявлену суму судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо вирішення питання стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, то суд апеляційної інстанції виходить з такого.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 вказав на те, що докази на підтвердження судових витрат, пов'язаних з касаційним розглядом справи, буде подано до суду в порядку та у строки, встановлені ч.8 ст. 141 ЦПК України /т.2 а.с. 1-4/.

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання, в якому просить стягнути витрати на правову допомогу адвоката, які понесені у зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції в розмірі 1600 грн.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з розглядом справи № 761/14537 15-ц він поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1600 грн, про орієнтований розмір яких було заявлено у касаційній скарзі.

На підтвердження вказаних витрат, стягувачем до заперечень було долучено:

копію договору №5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між АБ «АРСЕНА МАРИНУШКІНА» в особі в.о. Керуючого бюро Маринушкіна А.Г. та ОСОБА_1 /т.2 а.с. 22/;

копію додаткової угоди №66 від 28 вересня 2023 року до Договору №5302/21 від 30 березня 2021 року, відповідно до якої сторони договору визначили наступний розмір та порядок оплати правової допомоги клієнту за вказаним договором в суді касаційної інстанції:

розробка процесуальної стратегії захисту прав клієнта як стягувача у виконавчому провадженні; вивчення практики Верховного Суду; складання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, нормо-годин 2,0, сума - 1600,00 грн /т. 2 а.с. 23/;

детальний опис (акт) наданої правової допомоги № 060-5302/21 від 02 жовтня 2023 року за договором договору №5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги та додаткової угоди №66, відповідно до якого клієнту було надано наступну правову допомогу на сума - 1600,00 грн /т.2 а.с. 24/

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, у разі якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим у випадку, якщо суд касаційної інстанції скасовує судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу було задоволено частково та справу в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу було передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 має право на стягнення з ФГВФО витрат на професійну правничу допомогу понесених ним в суді касаційної інстанції, а тому враховуючи обсяг і складність виконаної адвокатом роботи в суді касаційної інстанції, та значимість таких дій, колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1600,00 грн є належним чином обґрунтованими, та такими, що відповідають принципам розумності та справедливості та підлягають стягненню з ФГВФО на користь ОСОБА_1 .

Посилання представника ФГВФО на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року не містить попереднього розрахунку судових витрат, які пов`язані з переглядом справи в суді касаційної інстанції, а тому скаржником не виконано вимоги ст. 134 ЦПК України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в касаційній скарзі ОСОБА_1 вказав на те, що докази на підтвердження судових витрат, пов`язаних з касаційним розглядом справи, буде подано до суду в порядку та у строки, встановлені ч.8 ст. 141 ЦПК України

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення на його користь витратна професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 270, 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені ним в суді апеляційної інстанції в розмірі 2400,00 грн та в суді касаційної інстанції в розмірі 1600,00 грн, а разом 4000,00 грн.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 29 липня 2024 року.