№ 208/793/24
№ 2/207/752/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради, Третя особа - Приватний нотаріус Ялова Ольга Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки - адвокат Стребіж А.О., звернулась до суду з позовною заявою, в якому просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем: ОСОБА_2 з 21.12.2009 року по 30.09.2012 року на час відкриття спадщини у будинку АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 . 09 листопада 2009 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стали власниками по 1/2 частки будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 09.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., та зареєстрованого в реєстрі за №2302. 21 грудня 2009 року Обласним комунальним підприємством Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації було прийняте рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 09.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., та зареєстрованого в реєстрі за №2302, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги (матір померлого), фактично прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не оформила своїх спадкових прав. Інших спадкоємців спадкового майна після смерті ОСОБА_2 не має. Позивачка ОСОБА_1 , вимушена звернутись до суду та просити суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину будинку АДРЕСА_1 .

Представник позивачки адвокат Стребіж А.О. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без їх участі, вирішити питання на розсуд суду.

Приватний нотаріус Ялова Ольга Михайлівна в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності, вирішити питання на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ІП НОМЕР_1 , видане 08 грудня 1981 року, Бабушкінським відділом запису актів громадянського стану.

09 листопада 2009 року, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , стали власниками по 1/2 частки будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 09.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., та зареєстрованого в реєстрі за №2302.

21 грудня 2009 року Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» було прийняте рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 09.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., та зареєстрованого в реєстрі за №2302, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно до відомостей, які містяться в домової книзі для реєстрації громадян, що проживають в домі № НОМЕР_4 по Алтайському провулку:

-в графі відомості про осіб, відповідальних за ведення домової книги та реєстрацію у домі, в штампі зробленому Комунальним підприємством Дніпродзержинське Бюро технічної інвентаризації зазначено, що вказаний будинок знаходиться в користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

-в графі зареєстровані особи, зазначені: ОСОБА_1 , з зазначенням усіх паспортних даних, з відміткою органу поліції про реєстрацію місця проживання, зроблену 06.05.2010 року та ОСОБА_2 , з зазначенням усіх паспортних даних, без відмітки органу поліції про реєстрацію місця проживання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.10.2012 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 880.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала в будинку АДРЕСА_1 разом з померлим ОСОБА_2 та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою від 21.09.2023 року№112/1/1, виданою квартальним комітетом №1.

14.06.2023 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ялової Ольги Михайлівні, у зв`язку з чим останньою була заведена спадкова справа№40/2023.

Згідно наданої спадкоємцем до нотаріуса довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому будинку осіб за №24/2978, виданої 15.06.2023 року відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, зазначено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на день смерті не мав реєстрації місця проживання.

З моменту відкриття спадщини ОСОБА_2 до подання позову до суду будь-які інші спадкоємці не зверталися до нотаріусів з заявою про прийняття спадщини.

Тож між сторонами існує спір з приводу порядку реалізації права на спадкування за законом, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи оцінку доводам учасників справи та обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця.

Отже, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті її сина ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України від 11.12.2003р. №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на день відкриття спадщини) передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання позивача не може бути доказом того, що позивачка не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Зазначений висновок тлумачення законодавчих норм викладений у постанові ВС від 10.01.2019р. у справі №484/747/17.

По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що спірний будинок належав на праві спільної часткової власності позивачці та її померлому сину, де вони разом проживали на момент смерті останнього.

Таким чином, враховуючи обставини місця проживання позивачки та померлого ОСОБА_2 , як до набуття у власність спірного будинку, так і після, а також наявність кровного родинного зв`язку між ними, суд приходить до висновку про об`єктивну доведеність факту спільного постійного проживання таких осіб разом в одному помешканні на момент смерті ОСОБА_2 .

Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Отже, враховуючи що позивачка на момент смерті сина постійно проживала разом з ним та як спадкоємець за законом у встановлений статтею 1270 ЦК строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину, але не має можливості отримати документ на підтвердження права власності на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно, то її право є порушеним і підлягає захисту.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Згідно ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що позивачка відповідно до закону вчинила всіх необхідних заходів для належного прийняття у спадщину частину спірного будинку після смерті її сина, проте не має можливості отримати відповідного свідоцтва та позбавлена можливості зареєструвати своє право, то суд приходить до висновку про те що її право не визнається, а отже може бути захищене судом шляхом визнання за нею права власності на відповідну частку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 . При цьому, беручи до уваги, що позивачка є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті сина.

За таких обставин позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, то на підставі ст. 13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодекс України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради, Третя особа - Приватний нотаріус Ялова Ольга Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем: ОСОБА_2 з 21.12.2009 року по 30.09.2012 року на час відкриття спадщини у будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О.К. Подобєд