Справа № 203/3618/22
Провадження № 2-др/203/25/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
16 вересня 2024 рокуКіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участі секретаря Погрібному О.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду заяву представника Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» адвоката Замкової Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, -
У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вказана цивільна справа, розгляд якої був завершений ухваленням рішення суду 02 серпня 2024 року.
05 серпня 2024 року представник позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» адвокат Замкова І.А. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з метою вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. під час розгляду позову з відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення такої заяви заперечував з тих підстав, що представник позивача є штатним юристом АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», у зв`язку з чим представництво інтересів Товариства є її робочою функцією, посадовими обов`язками, за які вона отримує заробітну плату, тому підстави стягувати з нього додатково кошти відсутні, у зв`язку з чим наполягав на відмові у стягненні з нього витрат на правову допомогу, що на його думку, також безпідставно завищені.
Вислухавши усні пояснення сторін, дослідивши заяву представника позивача, матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розділити між сторонами судові витрати.
Судом встановлено, що 02 серпня 2024 року у цивільній справі № 203/3618/22 (провадження № 2/0203/672/2024) за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, ухвалено рішення, яким позов задоволено, вирішено стягнути на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» з ОСОБА_2 суму вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії в розмірі 65 783,36 грн. та судовий збір в сумі 2 481,00 грн. (т.1 а.с.218-223).
Однак під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо витрат на правову допомогу у розмірі, заявленому до ухвалення рішення (т.1 а.с.165-167).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Жодним чином не заперечуючи права відповідача за первісним позовом отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв ст. 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені відповідачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону позивача за первісним позовом з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, на підставі чого приходить до таких висновків.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» 08 січня 2021 року уклав з Адвокатським об`єднанням «Перший радник» договір № 210-ДЕ про надання правової допомоги, а також додаткову угоду № 4 до цього говору від 27 квітня 2021 року, додаткову угоду № 20 від 31 грудня 2021 року, додаткову угоду № 32 від 30 грудня 2022 року, додаткову угоду № 9360-ДнОЭ/44 від 20 грудня 2023 року(т.1 а.с.16-22, 174-181).
Із наданого представником позивача акта № 18 наданих послуг за період з 10 серпня 2022 року по 23 січня 2023 року за договором про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08 січня 2021 року, складеного та підписаного 23 січня 2023 року між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» видно, що позивачу Адвокатським об`єднанням надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 203/3618/22: 1. Вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики, запит документів у структурних підрозділах - 1000,00 грн. (1 год); 2. Підготовка та складання позовної заяви з додатками, завірення документів відповідно до додатку, розробка стратегії та дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка систематизація доказової бази 3000,00 грн. (5 год).; 3. Надання консультацій внутрішньому замовнику щодо перспективи розгляду даної справи в суді та отримання рішення в суді 300,00 грн. (3 год.); 4. Підготовка та подання клопотань щодо свідків, додаткових письмових пояснень, підготовка, роздруківка, завірення фотодоказів 1000,00 грн. (3 год.); 5. Прибуття до суду для подачі процесуальних документів, відправка відповіді на віздив з додатками поштою 1000,00 грн. (7 год.); 6. Підготовка заяв про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та акту надання послуг 500,00 грн. (1 год.), тобто загалом на суму 7000,00 грн. (т.1 а.с.167).
Разом з тим, суд приймає до уваги, що такі види послуг як прибуття до суду для подачі процесуальних документів через канцелярію, відправка відповіді на відзив не належать до жодного з видів правничої допомоги, що визначені ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», висновки про що наведені у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2019 року № 9901/264/19, тому такі витрати не можуть бути стягнуті з відповідача як витрати на правничу допомогу.
Так само, суд вважає, що підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та акту надання послуг також не відноситься до надання саме правничої допомоги, у зв`язку з чим такі витрати не мають стягуватися з відповідача.
Крім того, належить відзначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань щодо свідків, як про це вказано у п.4 акту, у зв`язку з чим витрати на таку послугу не доведено.
Так само, суд приходить до висновку про те, що зазначені у п.3 акту послуги з надання консультацій «внутрішньому замовнику» щодо перспективи розгляду даної справи в суді, відноситься і включається в такий вид послуг як розробка стратегії та аналіз судової практики, тим більш, що для позивача така категорія справи є типовою і досить прогнозованою.
Суд приймає до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом Адкоатського об`єднання «Перший радник» послуг, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням неспівмірності заявлених розмірів витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципів пропорційності, розумності, співмірності та реальності судових витрат у справі, приходить до висновку, що хоча відповідачем і заявлено до стягнення розмір витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, який підтверджується належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заява представника позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки така сума буде обґрунтованою та відповідатиме складності справи та часу, витраченому адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом, значенням справи для сторони.
Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 є штатним працівником АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та отримує заробітну плату, не спростовують висновків суду про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у даній справі представництво інтересів позивача здійснювалося на підставі договору про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08 січня 2021 року та подальших додаткових угод до цього договору адвокатом Адвокатського об`єднання «Перший радник», адвокатом Замковою І.А., яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3956, працює адвокатом АО «Перший радник», про що свідчить відповідна довідка (т.2 а.с.12), та якій видана довіреність на підставі вказаного вище договору як адвокату (т.1 а.с.24, 80,т.2 а.с.14), а не працівнику АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі», що не виключає можливість такої особи працювати і в іншого роботодавця, як АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі».
Керуючись ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» адвоката Замкової Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене та підписане 20 вересня 2024 року.
Суддя О.В. Колесніченко