Справа № 344/8286/23
Провадження № 22-ц/4808/909/24
Провадження № 22-ц/4808/910/24
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В. , Максюти І.О.

секретаря Кузів А.В.

з участю ОСОБА_1

представників: АТ «Прикарпаттяобленерго» адвоката ДмитрукаО.І.,

ПАТ «Прикарпатенерготрейд» адвоката Іванишина В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2024 року, постановлене в складі судді Антоняка Т.М. в м. Івано-Франківську, повний текст складено 15 березня 2024 року та на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2024 року, постановлене в складі судді Антонюка Т.М., повний текст складено 23 квітня 2024 року у справі за ТОВ «Прикарпатенерготрейд» позовом ОСОБА_1 до АТ «Прикарпаттяобленерго», ТОВ «Прикарпатенерготрейд» про зобов`язання вчинити дії, визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до АТ «Прикарпаттяобленерго», ТОВ «Прикарпатенерготрейд» про зобов`язання вчинити дії, визнання договору недійсним.

Позовна заява з врахуванням уточнень мотивована тим, що вона є споживачем послуг АТ «Прикарпаттяобленерго», ТОВ «Прикарпатенерготрейд» за адресою вул. Національної Гвардії 18/20. Постачанням електроенергії з 2014 року по 31.12.2018 року здійснював АТ «Прикарпаттяобленерго» на підставі договору від 24.12.2014 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно відповіді АТ «Прикарпаттяобленерго» №1 від 20.01.2023 року на даний час вона користується договором про постачання електроенергії від 24.12.2014 року, проте без зазначення персональних даних. Таким чином, рахунки за спожиту електроенергію вона отримувала без вказання її прізвища у них, із зазначенням особового рахунку № НОМЕР_1 на фірмовому бланку, але постачальником у цих рахунках була філія Івано-Франківський РЕМ, з кодом ЗКПО 25683081. З жовтня 2018 року по 31.12.2018 року в рахунках на оплату за постачання електроенергії відбулася зміна постачальника - Івано-Франківське комерційне відділення, з кодом 00131564 АТ «Прикарпаттяобленерго». Оплату за спожиту електроенергію вона здійснювала на своє прізвище, з особовим рахунком № НОМЕР_1 . 23.12.2022 року вона отримала акт звірки з номером особового рахунка НОМЕР_2 і не розуміє, на основі чого в них робляться зміни особових рахунків. З 01.01.2019 року АТ «Прикарпаттяобленерго» припинило діяльність з постачання електричної енергії, а стало здійснювати діяльність з розподілу електричної енергії. З цієї ж дати послугу з постачання електроенергії почало надавати ТОВ «Прикарпатенерготрейд», але ніякого повідомлення вона не отримала про причини таких змін. Особовий рахунок змінюється при зміні власника, але при цьому необхідно укласти договори, які вона не укладала. З 01.08.2022 року вона отримала рахунки нового зразка, у яких був вказаний особовий рахунок № НОМЕР_1 та її прізвище, ім`я та по-батькові. У цьому рахунку вона не була позначена ні як платник, ні як споживач. Позивачка має сумніви у правильності оформлення документів на послуги з постачання електроенергії на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

Просила зобов`язати АТ «Прикарпаттяобленерго»: надати копію договору про постачання електроенергії від 24.12.2014 року на об`єкт по адресу: АДРЕСА_1 , надати копії інших договорів з послуг про постачання електроенергії, чи інших послуг, якщо такі існують, на об`єкт по АДРЕСА_1 , укласти з нею договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, з особовим рахунком НОМЕР_3 , надати довідку про те, що суми, сплачені за спожиту електроенергію АТ «Прикарпаттяобленерго» за період з 24.12.2014 року-31.12.2018 року зараховані не тільки за об`єктом по адресу: АДРЕСА_1 , а і за нею , ОСОБА_1 , як за власником квартири, і як за платником даних послуг, визнати договір за N° 24091644 від 24.12.2014 року про користування електричною енергією недійсним. Зобов`язати ТОВ «Прикарпатенерготрейд»: надати копію договору про постачання електроенергії, на основі яких, таким чином, виписувалися платіжні рахунки на оплату за спожиту електроенергію на об`єкт по адресу: АДРЕСА_1 , надати документи, на основі чого появився новий рахунок за НОМЕР_5, укласти зі нею типовий договір на постачання електроенергії з двостороннім підписанням сторін, з вказанням в ньому особового рахунка НОМЕР_3 , підтвердити довідкою зарахування оплачених сум за спожиту електроенергію за період з 01.01.2019 року-01.06.2022року за об`єктом по адресу: АДРЕСА_1 , а і за особовим рахунком НОМЕР_4 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Прикарпаттяобленерго», ТОВ «Прикарпатенерготрейд» про зобов`язання вчинити дії, визнання договору недійсним відмовлено.

Додатковим рішення Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прикарпатенерготрейд» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. У решті вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду та додатковим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що з 01.01.2019 року АТ «Прикарпаттяобленерго» припинив діяльність з постачання електроенергії, а став здійснювати діяльність з розподілу електроенергії, послуги з надання електроенергії став надавати ТОВ «Прикарпатенерготрейд», який відповідно до затверджених Правил роздрібного ринку електричної енергії ще до початку роботи нового ринку повинен був забезпечити укладення нових договорів. Присвоєння їй нового рахунку №24091644 не обгрунтовує платіжні рахунки, які виписується на її прізвище. Даний договір за вказаним особовим рахунком № НОМЕР_1 не відповідає правилами роздрібного ринку електроенергії, оскільки відсутня нумерація, підписи та печатка. До даного договору невід`ємною частиною є додатки, які їй не направлялись та нею не підписувались. Крім того, її як споживачу присвоєно ще один рахунок № НОМЕР_2 , проте відсутні документи, на підставі яких їй присвоєно даний рахунок як побутовому споживачу.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то їй не направлялась інформація щодо відшкодування витрат на правову допомогу, даний розмір є завищеним та не підтверджено належними доказами. Зокрема не подано суду разом з заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що підтверджується описом.

30 травня 2024 року представник ТзОВ «Прикарпатенерготрейд» адвокат Іванишин В.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що позивачка належним чином не обґрунтувала порушення її прав як споживача та не надала достатніх доказів.

31 травня 2024 року представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго» адвокат Дмитрук подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що відповідно до вимог Закону України від 13 квітня 2017 року "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електроенергії між сторонами виникли договірні правовідносини щодо розподілу електричної енергії на умовах договору про користування електричною енергією від 24 грудня 2014 року. Позивачкою не надано доказів того, що після 01 січня 2019 року вона зверталася до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» з вимогою щодо укладення договору у письмовій формі та отримала відмову. АТ «Прикарпаттяобленерго» жодним чином не порушило право ОСОБА_2 на укладення договору про розподіл електроенергії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану апеляційну скаргу.

Представники ТзОВ «Прикарпатенерготрейд», ПАТ «Прикарпаттяобленерго» вважають рішення суду законним та обґрунтованим, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи фактичне споживання електричної енергії та оплату за неї, ОСОБА_1 у належній формі приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Уклавши договір, позивачка погодилася зі строком його дії та строком реалізації прав. На даний час договір про користування електричною енергією від 24.12.2014 втратив свою чинність, отже будь-яких прав з предмету договору сторони не мають. Чинність прав з договору припинилась, тому правових підстав для звернення до суду з вимогою про визнання договору нечинним всупереч умовам цього договору позивач не має.

Стягуючи з ОСОБА_1 7 000 грн витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено розмір витрат відповідача на професійну правову допомогу. Виходячи з предмету та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Ухвалене судом першої інстанції рішення суду по суті відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є споживачем послуг ПАТ «Прикарпаттяобленерго» за адресою по вул. Національної Гвардії 18/80, 24.12.2014 між ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 укладено Договір про користування електричною енергією (а.с.20-21).

Установлено, що АТ «Прикарпаттяобленерго», за своїм правовим статусом на ринку електричної енергії, є оператором систем розподілу.

Відповідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного явища та забезпечення енергоефективності.

Вказаний вид господарської діяльності провадиться АТ «Прикарпаттяобленерго» на підставі ліцензії на право господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Івано-Франківської області, виданої на підставі постанови НКРЕКП від 16 листопада 2018 року № 1443 «Про видачу АТ «Прикарпаттяобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Таким чином, АТ «Прикарпаттяобленерго» є операторам систем розподілу та здійснює розподіл електричної енергії для споживачів електричної енергії на території Івано-Франківської області.

ТОВ «Прикарпатенерготрейд» з 01.01.2019 здійснює ліцензовану діяльність з постачання електричної енергії споживачам (згідно з постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 429) та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Івано-Франківської області (згідно з постановою НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268).

Відтак, ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 та нею не заперечується.

Факт споживання електричної енергії за вказаною адресою та оплата рахунків за електричну енергію підтверджуються як самою позивачкою, так і рахунками за електричну енергію, а також довідкою про оплату за спожиту електричну енергію № 1343 від 03.04.2023, які долучені до позовної заяви.

Відповідно до звернень ОСОБА_1 до АТ «Прикарпаттяобленерго» та ТОВ «Прикарпатенерготрейд» їй надано відповіді.

Зокрема, за змістом листа АТ «Прикарпаттяобленерго» від 20.01.2023 № 12390167 зазначено, що на момент звернення ОСОБА_1 користується договором про постачання електричної енергії, особовий рахунок № НОМЕР_1 від 24.12.2014, однак на виконання п. 2.1.2 розділу ІІ ПРРЕЕ позивачці необхідно укласти договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 2.1.6 розділу ІІ ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору з розподілу електричної енергії, споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.

У листі АТ «Прикарпаттяобленерго» від 01.05.2023 № 134358/35 зазначено про укладення договору про користування електричною енергією № 24091644 від 24.12.2014 з АТ «Прикарпаттяобленерго» згідно наданого Свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ «Прикарпатенерготрейд» надало позивачці відповіді на її звернення від 26.12.2022 вих. № 4258, від 03.04.2023 вих. № 1343, з яких вбачається, що ОСОБА_1 являється споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , з якою укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Позивачку повідомлено, що форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (публічний договір приєднання) та комерційні проп розміщено на вебсайті електропостачальника за посиланням: https://pret.com.ua/ у розділі Для дому - Договори. Водночас, за зверненням споживача 12.12.2022 їй було видано паперовий примірник договору.

Також позивачку повідомлено, що інформація щодо кількості осіб, зареєстрованих на житловій площі, дані приладу обліку електроенергії, - у договір про постачання електричної енергії не вноситься, а нарахування за спожиту електроенергію проводяться незалежно кількості зареєстрованих у приміщенні мешканців за показами приладу обліку електричної енергії.

Установлено, що 24.12.2014 між ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 було укладено Договір про користування електричною енергією, який втаратив чинність.

Також установлено, що ТОВ «Прикарпатенерготрейд», як постачальником універсальних послуг, шляхом приєднання до публічного договору, розміщеного на офіційному веб-сайті ТОВ «Прикарпатенерготрейд» за посиланням https://pret.com.ua, укладено Договір № 24091644 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Отже, ТОВ «Прикарпатенерготрейд» з 01.01.2019 здійснює ліцензовану діяльність з постачання електричної енергії споживачам (згідно з постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 429) та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Івано-Франківської області (згідно з постановою НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268), в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18).

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Положеннями ст.ст. 641, 642 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Так, відповідно до вищенаведених норм вбачається, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи, відповідно до визначених ПРРЕЕ випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Установивши, що ОСОБА_1 приєдналась до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, є споживачем електричної енергії та їх оплачує, яка надається ТОВ «Прикарпатенерготрейд» з 01.01.2019, договір про користування електричною енергією від 24.12.2014 втратив чинність, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову позивачці у задоволенні позову, окільки нею у встановленому законом порядку не доведено порушення прав чи законних інтересів за захистом яких позивачка звернувся до суду.

Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення в цій частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Що стосується заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу,та ухвалення додаткового рішення з цього приводу, судова колегія виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 4 зазначеної статті визначено, що розмір таких витрат має бути співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 цієї статті передбачена можливість зменшення розміру таких витрат понесених однією стороною за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що сторона з якої на користь іншої сторони стягуються такі витрати повинна бути обізнана про розгляд судом такого питання.

За правилами ч. 7 ст. 43 ЦПК України учасники справи звільняються від обов`язку надсилати учасникам справи копій документів лише у разі якщо вони подаються до суду у електронній формі.

До заяви про розподіл витрат на правничу допомогу подану представником відповідача не надано доказів направлення копії такої заяви іншій стороні.

Враховуючи, що згідно приписів ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення протягом 10 днів із дня надходження відповідної заяви ненадання заявником копії іншій стороні, позбавляє останню можливості заперечити проти розміру витрат про відшкодування яких ставиться питання, що унеможливлює розгляд такого питання.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що не виконання заявником вимог процесуального закону про направлення іншій стороні копії заяви з доданими до неї документами, позбавляє іншу сторону надавати свої заперечення, що не можна вважати припустимим.

Ураховуючи наведене, судова колегія суддів вважає, що додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2024 року необхідно скасувати, та відмовити представнику ТОВ «Прикарпатенерготрейд» адвокату Іванишину В. І. у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки представником відповідача на виконання вимог процесуального закону не направлено позивачу копії заяви з доданими до неї документами про стягнення судових витрат, внаслідок чого відповідачку позбавлено права надавати свої заперечення з цього приводу.

Керуючись ст. 374, 376 , 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 березня 2024 року залишити без змін. Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2024 року скасувати.

Відмовити представнику ТОВ «Прикарпатенерготрейд» адвокату Іванишину Василю Івановичу у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О. Максюта

Л.В.Василишин