Єд.унік.№243/7505/23
Провадження№2/243/300/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Моторного (транспортне) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Моторного (транспортне) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування. Позовну заяву обґрунтував тим, що 25 грудня 2022 року о 12 годині 20 хвилин в м. Слов`янськ на перехресті вул. Паркова та вул. Г.Батюка сталася дорожньою-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «ВАЗ 210934-20» н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Peugeot Rifter» д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальні збитки.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль Peugeot Rifter д/з НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 . На момент ДТП власник автомобіля «Peugeot Rifter» д/з НОМЕР_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210088697, виданого 25.06.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхова сума за шкоду заподіяну майну 160000,00 грн.

ОСОБА_2 на момент ДТП не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був учасником ДТП 25.12.2022 в м. Слов`янськ на перехресті вулиць Паркова та Г.Батюка, винесено постанову БАА № 451709 від 25.12.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.2.1.г' ПДР України за відсутність у нього поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та винесено штраф у розмірі 425 грн. Постанова БАА №451709 від 25.12.2022 набрала чинності та була направлена для примусового стягнення до Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Східного МРУ МЮ (м.Харків) (вих. № 91-6/41/37/12023 від 20.01.2023).

За результатними оформлення адміністративного матеріалу працівниками поліції складено протокол серії ААБ №296292 від 25.12.2022 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно позивача. Стосовно ОСОБА_2 адміністративний матеріал працівниками поліції за ст. 124 КУпАП не складався.

За результатами розгляду даного протоколу Слов`янським міськрайонним судом 21.03.2023 винесена постанова по справі № 3/243/124/2023 про закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2023 №243/10/23, провадження №3/243/131/2023 ОСОБА_2 визнано винним за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що 25.12.2022 року о 12-20 годині в м. Слов`янськ на перехресті вул. Паркова та вул. Г. Батюка, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 210934-20 н/з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом, будучи на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області ві 11.07.2022 року позбавленим права керування транспортними засобами на 3 роки.

Протокол щодо порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху щодо даного ДТП не складався, постанов про його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось. Таким чином, не було вирішено питання про ступінь вини ОСОБА_2 у вище вказаній дорожньо-транспортній пригоді, а тому цивільно-правова відповідальність відповідача в результаті ДТП не настала і відповідно у МТСБУ був відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу.

З висновку автотехнічного дослідження №112/23 від 06.06.2023, виконаного судовим експертом-автотехніком Скороход К.М. за результатами проведення автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення №243/3/23 відносно ОСОБА_4 вбачається, що саме дії водія автомобіля ВАЗ, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не відповідали технічним вимогам Правил дорожнього руху. Також, експерт зазначив, що технічною причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати однобічні дії водія ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 2.3.д), 12.9.г) ПДР України. 12.08.2023 Позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 21.09.2023 по справі №243/2347/23, (провадження №2/243/1078/2023) позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі, рішення набуло законної сили. Суд при розгляді даної справи набув висновку, що ДТП, яка сталася 25.12.2022 року о 12-20 год в м. Слов`янськ на перехресті вул. Паркова та вул. Г.Батюка за участю автомобіля марки «ВАЗ 210934-20» н/з НОМЕР_1 та автомобіля марки «Peugeot Rifter» д/з НОМЕР_2 , сталася з вини ОСОБА_2 та саме на нього законодавець покладає обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої у наслідок цієї ДТП. Даним рішенням з ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди стягнуто: шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 12781,20 грн; витрати за проведення автотехнічного дослідження транспортного засобу у розмірі 7500,00 грн; моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн; витрати на надання юридичної допомоги у розмірі 8000 грн.

Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини ОСОБА_2 зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 10.05.2023 №20/23, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «PEUGEOT RIFTER» р/ н НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.12.2022 в м. Слов`янськ з вини ОСОБА_2 складає: 50020-71+12781-20=62801 грн. 91 коп. (шістдесят дві тисячі вісімсот одна грн. 91 коп), з яких вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 50020 грн 71 коп. (п`ятдесят тисяч двадцять грн. 71 коп.), а величина втрати товарної вартості транспортного засобу позивача становить - 12781 грн 20 коп. (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят одна грн 20 коп.).

На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована. Відповідно до п. п. «а» п.41.1 ст.41, п.п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

25 грудня 2022 року позивач за телефоном НОМЕР_4 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, у якому повідомив про факт ДТП та осіб, які були учасниками події. Але оскільки у відношенні позивача був складений адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП та остаточного рішення судом прийнято не було, йому з боку працівника страхової компанії було роз`яснено, що для отримання відшкодовування він може звернутися до МТСБУ у разі визнання його невинуватості судом.

Після набуття законної сили постановою, винесеною Слов`янським міськрайонним судом 21.03.2023 по справі №3/243/124/2023 та її отримання, позивач 27.04.2023 повідомив МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав останньому усі необхідні документи, перелік яких передбачено ст. 35 Закону України №1961-IV.

На даний лист позивач отримав відповідь від МТСБУ №3-01б/14566 від 04.05.2023 під назвою «Про надання документів Номер справи МТСБУ: 92186», з якої вбачається що Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуло звернення позивача щодо дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 25.12.2022 12:20:00 за участю транспортного засобу (ТЗ) марки PEUGEOT з номерним знаком НОМЕР_5 .

Також, відповідач в даному листі зазначив, що відповідно до підпункту а пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом (далі - ТЗ), власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст. 35 Закону, відповідач запросив позивача надати відповідний перелік документів та зазначив, що на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП.

Позивач на адресу відповідача повідомив, що всі документи, які на той час були у нього, надано у повному обсязі. У відповідь на дану заяву позивач отримав лист №3-01б-15067 від 08.05.2023 під назвою «Про надання документів Номер справи МТСБУ: 92186», яким відповідач (МТСБУ) повідомило, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст. 35 Закону, МТСБУ має отримати додаткові документи. При цьому відповідач зазначив, що на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП, а тому просив надати документи, що спростовують відповідальність позивача та підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Після отримання зазначених вище документів МТСБУ зазначило, що повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди позивачу. Оскільки з боку МТСБУ не було вирішено питання щодо відшкодування шкоди, позивач 23.05.2023 знову звернувся до відповідача з повторною заявою, в якої вказав, що оскільки інших документів крім тих, які вже були спрямовані у нього не має, тому просив винести відповідний наказ про виплату страхового відшкодування. На цей лист позивач отримав відповідь від МТСБУ за №3-1б/16909 від 24.05.2023, аналогічну за змістом вище наведеної.

Після чого, позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди. Отримавши рішення суду від 21.09.2023 по справі №243/2347/23, позивач 27.10.2023 спрямував його на електрону адресу відповідача для прийняття рішення про здійснення регламентованих виплат. Після чого, на електрону пошту позивача надійшов лист від МТСБУ №3- 01б/37796 від 20.11.2023 під назвою «Про відсутність підстав для проведення регламентної виплати. Номер справи МТСБУ: 92186». З даного листа вбачається, що МТСБУ завершило розгляд звернення позивача щодо факту заподіяння 25.12.2022 шкоди пошкодженням транспортного засобу марки (ТЗ) PEUGEOT з номерним знаком НОМЕР_5 , внаслідок дорожньо транспортної пригоди (ДТП) за участю зазначеного транспортного засобу та ТЗ марки ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_2 .

Далі відповідач посилаючись на ст. 16 ЦК України зазначив, що згідно з заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької обл. від 21.09.2023 визначена особа ОСОБА_2 , який зобов`язаний відшкодувати заподіяну позивачу як потерпілій особі матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП, а тому відповідач не має правових підстав для виплати позивачу відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду.

Таким чином, з боку МТСБУ у виплаті позивачу страхового відшкодування заподіяної ОСОБА_2 матеріальної шкоди відмовлено. Не погодившись даним рішенням відповідача, позивач 23.11.2023 знову звернувся до МТСБУ з заявою, в якої зазначив, що отримана ним відповідь не містить посилань на ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV), в якої визначено перелік випадків, коли шкода не відшкодовується.

Також, позивач вказав, що пункт 1 ст. 37 Закону України №1961-IV містить перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Підстава відмови у відшкодуванні виплати, яка вказана у листі МТСБУ, як вважає позивач, не входить до переліку підстав цієї статті Закону.

Також, у даному листі позивач посилаючись на підпункт «а» пункту 41.1 ст.41 Закону України №1961-IV вказав, що даною нормою чітко засвідчено його право на отримання регламентної виплати на відшкодування майнової шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На момент ДТП автомобіль «Peugeot Rifter» д/з НОМЕР_2 , яким керував позивач та власником якого він є, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одночасно з цим, ОСОБА_2 не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується листом БПП м. Краматорська та м. Слов`янська УПП в Донецької області від 05.06.2023. Посилаючись на пп. «а» п.41.1 ст.41, п.п.38.2.1 ст.38 Закону України №1961-IV позивач зазначив, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Також, позивач вказав, що ним на час настання ДТП були виконані вимоги ст.38 Закону України №1961-IV, та відповідачу надані усі необхідні документи, які передбачені ст.35 вказаного Закону. Крім того, позивач звернув увагу відповідача на його відповідь по справі №92186 за вих.№3-01б/16909 від 24.05.2023, в якої в обґрунтування підстав невиплати відшкодовування було зазначено, що «на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП» та зазначив, що ним була подана до Слов`янського міськрайонного суду позовна заява, в результаті розгляду якої судом було винесено заочне рішення від 21.09.2023 та визначена винна особа - ОСОБА_2 , з якого судом стягнута сума спричиненої йому шкоди. Враховуючи наведене, позивач просив відповідача повторно розглянути його звернення та вирішити питання щодо здійснення йому регламентних виплат на відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу, про що надати мотивовану відповідь.

На це звернення відповідач листом від 03.12.2023 за №3-01б/39418 повідомив, що 20.11.2023 листом вих. № 3-01б/37796 МТСБУ, відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону України №1961-IV прийняло рішення про відмову у відшкодуванні шкоди, а тому відповідач не має правових підстав для здійснення відшкодування заподіяної шкоди та не вбачає підстав для перегляду раніше прийнятого рішення.

Станом на час звернення до суду з позовом збитки, завдані позивачу внаслідок ДТП, відповідачем не відшкодовано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків автомобілю Позивача, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_2 .

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з підпунктом "а" п.44.1 ст.44 Закону №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, виплати з боку відповідача в цьому випадку повинні здійснюватися на підставі п.41.1 Закону України №1961-IV, тобто за особу, яка є винуватцем ДТП і відповідальність якої не була застрахована на момент ДТП.

В даному випадку відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована на момент ДТП. Позивач на момент ДТП мав належним чином оформлений поліс обов`язкового страхування транспортних засобів.

Таким чином, позивач вважає, що у нього є всі передбачені Законом України №1961- IV підстави для отримання регламентованих виплат з боку відповідача.

Доводи відповідача щодо того, що судом визначена винна особа ОСОБА_2 , з якого судом стягнута сума спричиненої Позивачу шкоди і яка на його думку повинна відшкодовувати шкоду не є обґрунтованими.

Як вважає позивач, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В даному випадку у відповідача такий обов`язок виник на підставі вище наведених обставин.

Крім того, позивач вважає, що посилання відповідача у листі №3-01б/39418 від 03.12.2023 на пункт 36.1. ст. 36 Закону України №1961-IV як на підстави відмови у відшкодуванні шкоди є безпідставними, оскільки вище вказані норми Закону регламентують порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати, а не підстави відмови страховика у відшкодуванні.

Підстави відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) перелічені у ст. 37 Закону України №1961-IV, а підстави відмови у відшкодуванні виплати, на які спирається відповідач у листах №3-01б/37796 від 20.11.2023 та №3-01б/39418 від 03.12.2023 не входять до переліку підстав цієї статті Закону.

Враховуючи вище наведене, позивач вважає, що доводи відповідача щодо не відшкодовування заподіяної позивачу шкоди внаслідок ДТП та перекладання її на ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, які не відповідають вимогам Закону №1961-IV.

У зв`язку з чим просить суд: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу у сумі 50020 грн 71 коп., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження на предмет визначення вартості матеріального збитку у розмірі 2450 грн.; моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн. та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 9000 грн.

Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивача надано суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив.

Представником відповідача суду наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги відповідачем не визнаються з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1961-ІV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначних цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Вказана норма Закону передбачає чіткий перелік випадків, за яких відповідач відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

На момент настання ДТП транспортний засіб «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 не був забезпечений договором обов`язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування шкоди в порядку п. а п. 41.1 статті 41 цього Закону.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2023 по справі 243/7505/23 зобов`язано винну особу відшкодувати шкоду.

Судова палата у цивільних справах Верховного суду України в Постановах від 14.09.2016 року у справі 6-725цс16, від 26.10.2016 року у справі 6-954цс16. Від 20.01.2016 у справі 6-2808цс15 дійшла до наступного висновку, що потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом: звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування такої шкоди; звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, звернення з вимогою до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності обставин, передбачених ст. 1194 ЦК України.

Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки винна особа виконала обов`язок з відшкодування шкоди, то позивач відмовився від будь яких деліктних зобов`язань щодо даного страхового випадку та отримання відшкодування шкоди з ОСОБА_2 є припиненням зобов`язання у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди.

Крім того, у разі задоволення позову винуватець ДТП буде відшкодовувати одну і ту саму шкоду, яку було відшкодовано, лише зміниться суб`єктний склад, оскільки у разі задоволення позову у МТСБУ на підставі ст. 38 Закону вникає право подати регресний позов.

Такого висновку дійшов Верховний Суд по справі 720/1425/21 від 18.01.2023 року в аналогічній справі, де звернув увагу, що положення ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1200 ЦК України регулюють одні й ти самі правовідносини.

Таким чином, позивач намагається покласти на винуватця ДТП тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, що не передбачено законом.

У зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Згідно з наданої суду відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що згідно з текстом відзиву, відповідач фактично підтверджує висновки позивача щодо того, що автомобіль ОСОБА_2 не був забезпечений договором обов`язкового страхування, а тому позивач, посилаючись на п.п. а ст.41 Закону №1961-IV звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в установленому Законом порядку, чим фактично підтвердив право позивача на отримання відшкодовування. При цьому будь-яких аргументів, які спростовують це право відповідач у відзиві не наводить.

Відповідач посилаючись на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2023 по справі №243/7505/23 вважає, що ним зобов`язано винну особу відшкодувати завдану позивачу шкоду. Таким чином, відповідач продовжує своїми доводами перекладати на третю особу відшкодовування заподіяної позивачу шкоди внаслідок ДТП, що не відповідає вимогам Закону №1961-IV.

Згідно з рішенням суду, на яке посилається відповідач, з ОСОБА_2 стягнуто шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 12781,20 грн. та витрати за проведення автотехнічного дослідження транспортного засобу у розмірі 7500,00 грн.

Але, з ОСОБА_2 позивачем не стягувалось відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу позивача та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Як би ОСОБА_2 мав договір обов`язкового страхування, позивач звернувся би до страхової компанії про відшкодовування всіх понесених витрат, в т.ч. і вище вказаних.

Згідно з підпунктом "а" п.44.1 ст.44 Закону №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, виплати з боку відповідача в цьому випадку повинні здійснюватися на підставі п.41.1 Закону України №1961-IV, тобто за особу, яка є винуватцем ДТП і відповідальність якої не була застрахована на момент ДТП.

Відповідно до ст.29 Закону України №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Оскільки відшкодовування даних витрат прямо передбачено ст.29 згаданого закону за рахунок МТСБУ, ці витрати з ОСОБА_2 не стягувались.

Щодо висновків відповідача щодо того, що потерпілий вільно та власний розсуд обирає спосіб захисту свого права та стосовно того, що нібито винна особа вже виконала обов`язок з відшкодування шкоди і позивач відмовився від будь-яких деліктних зобов`язань щодо даного страхового випадку та отримання відшкодування шкоди з ОСОБА_2 є припиненням зобов`язання у зв`язку з повним відшкодування шкоди.

Дійсно, позивач згоден з першим твердженням відповідача, а тому відповідно до пункту 3, зазначеному у відзиві на сторінці №2 використав своє право, та звернувся з вимогою до страховика (в даному випадку МТСБУ) та до особи, яка завдала шкоди.

Однак, позивач категорично не згодний з другим висновком відповідача щодо того, що оскільки винна особа виконала обов`язок з відшкодування шкоди, а тому це зобов`язання вважається припиненим. При цьому відповідач на підтвердження своїх тверджень у відзиві наводить висновки, які робив ВС в постанові №754/1114/15-ц від 14.02.2018р. Відповідач застосовує висновки ВС щодо випадку, в якому у особи, яка спричинила ДТП, цивільна відповідальність була застрахована. Отже, до даної ситуації це не може бути застосовано, оскільки автомобіль ОСОБА_2 не був забезпечений договором обов`язкового страхування.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

В даному випадку позивач, керуючись вказаними статтями звернувся з позовом до МТСБУ про відшкодовування шкоди, спричиненої автомобілю з урахуванням зносу, який розрахованого відповідно до проведеного дослідження, а шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу стягнув з ОСОБА_2 .

Відповідач у відзиві далі спираючись на висновки Верховного Суду по справі 720/1425/21 від 18.01.2023 року, та цитує : …. «Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).».

Отже, оскільки в даному випадку йде річ не про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, вважає що дані висновки не мають жодного відношення до даної справи, а тому їм не надається правова оцінка, як таким, які є безпідставними.

У зв`язку з чим на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортне) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , автомобіль Peugeot Rifter реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210088697 строком дії з 31.07.2022 по 30.07.2023, транспортний засіб «PEUGEOT», н.з. НОМЕР_5 застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 грн.

Відповідно до листа Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції слідує, що у відношенні ОСОБА_2 , який був учасником ДТП 25.12.2022 в м.Слов`янськ на перехресті вулиць Паркова та Г.Батюка, винесено постанову серії БАА № 451709 від 25.12.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.2.1.г' ПДР України за відсутність у нього поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та винесено штраф у розмірі 425 грн. Постанова серії БАА №451709 від 25.12.2022 направлена для примусового стягнення до Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Східного МРУ МЮ (м.Харків) (вих. № 91-6/41/37/12023 від 20.01.2023).

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2023 року по справі № 243/2347/23, позов ОСОБА_1 в інтересах якої діяв адвокат Дейниченко В.І., до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної, було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 12781,20 грн; витрати за проведення автотехнічного дослідження транспортного засобу у розмірі 7500,00 грн; моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн; витрати на надання юридичної допомоги у розмірі 8000 грн; витрати на сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн, а разом стягнуто 37 354 грн 80 коп.

Відповідно до звіту № 20/23 експертного автотоварознавчого дослідження від 10 травня 2023 року вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля: «PEUGEOT RIFTER» реєстраційний номер НОМЕР_2 складе: 50020-71+12781-20=62801 грн 91 коп. з яких вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля складе: 50020 грн 71 коп, а вартість величини втрати товарної вартості автомобіля позивача складе: 12781 грн 20 коп.

Як слідує з заяви від 27 квітня 2023 року ОСОБА_1 повідомив МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав останньому документи, перелік яких передбачено ст. 35 Закону України №1961-IV.

Згідно з відповіддю на вказаний лист №3-01б/14566 від 04.05.2023 «Про надання документів Номер справи МТСБУ: 92186», Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуло звернення позивача щодо дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 25.12.2022 12:20:00 за участю транспортного засобу (ТЗ) марки PEUGEOT з номерним знаком НОМЕР_5 та повідомило, що відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом (далі - ТЗ), власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 331.1. статті 31 Закону, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити МТСБУ про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП. Для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст. 35 Закону, позивач має надати відповідачу відповідний перелік документів та зазначив, що на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП.

Відповідно до листа №3-01б/15067 від 08.05.2023 «Про надання документів Номер справи МТСБУ: 92186», відповідач повідомив позивача, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст.35 Закону, МТСБУ має отримати додаткові документи. Також відповідач зазначив, що на даний час в МТСБУ відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної вище ДТП, а тому просив надати документи, що спростовують відповідальність позивача та підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Після отримання документів МТСБУ повідомило, що повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди позивачу.

23.05.2023 позивач звернувся до відповідача з повторною заявою, в якої вказав, що інших документів крім тих, які вже були спрямовані у нього не має, та просив винести відповідний наказ щодо виплати йому страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до листа №3-01б/16909 від 24.05.2023 відповідач надав позивачу аналогічну відповідь за змістом вище наведеної.

Відповідно до листа №3-01б/37796 від 20.11.2023 «Про відсутність підстав для проведення регламентної виплати. Номер справи МТСБУ: 92186», слідує, що МТСБУ завершило розгляд звернення позивача щодо факту заподіяння 25.12.2022 шкоди пошкодженням транспортного засобу (ТЗ) марки PEUGEOT з номерним знаком НОМЕР_5 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) за участю зазначеного транспортного засобу та ТЗ марки ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_2 та посилаючись на положення ст. 16 ЦК України зазначив, що згідно з заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2023 визначена особа ОСОБА_2 , який зобов`язаний відшкодувати заподіяну позивачу як потерпілій особі матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП, а тому відповідач не має правових підстав для виплати позивачу відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду.

23.11.2023 позивач звернувся до відповідача з повторною заявою, в якій зазначив, що отримана ним відповідь не містить посилань на ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій визначено перелік випадків, коли шкода не відшкодовується. Та просив повторно розглянути дане звернення позивача та вирішити питання щодо здійснення регламентних виплат на відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу, що йому належить.

Листом №3-01б/39418 від 03.12.2023 «Про відсутність підстав перегляду прийнятого рішення Номер справи МТСБУ: 60433». відповідач розглянув звернення позивача та вказав, що 20.11.2023 листом вих. № 3-01б/37796 МТСБУ, відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийняло рішення про відмову у відшкодуванні шкоди, а тому відповідач не має правових підстав для здійснення відшкодування заподіяної шкоди позивачу та не вбачає підстав для перегляду раніше прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Заочним рішенням суду встановлено, що ДТП, яка сталася 25.12.2022 року о 12 - 20 год в м.Слов`янськ на перехресті вул.Паркова та вул. Г.Батюка за участю автомобіля марки «ВАЗ 210934-20» н/з НОМЕР_1 та автомобіля марки «Peugeot Rifter» д/з НОМЕР_2 , сталася з вини ОСОБА_2 та саме на нього

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, неправомірними діями ОСОБА_2 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків транспортному засобу позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з підпунктом «а» п.44.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, станом на 25.12.2022, відповідальність власника транспортного засобу, автомобіля марки «ВАЗ 210934-20» н/з НОМЕР_1 згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перед третіми особами застрахованою не була, у зв`язку з чим позивач звернувся із повідомленням про ДТП до відповідача та просив провести страхову виплату в порядку визначеному вище вказаним Законом.

Листом №3-01б/37796 від 20.11.2023 відповідач остаточно повідомив позивача, що відсутні правові підстави для здійснення відшкодування заподіяної шкоди позивачу, посилаючись на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду від 21 вересня 2023 року, яким визначена особа ОСОБА_2 , зобов`язаний відшкодувати заподіяну позивачу, як потерпілій особі матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП.

Однак суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у відшкодуванні заподіяної шкоди посилаючись на заочне рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2023 року, оскільки вказаним рішенням суду з ОСОБА_2 стягнуто шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу у сумі 12781,20 грн, однак матеріальна шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу позивачу вказаним рішенням не відшкодовувалась, крім того таких вимог заявлено не було.

Таким чином, оскільки відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована на момент ДТП, то відповідач на підставі підпункту «а» п.44.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинен був здійснити виплату позивачу, тобто відшкодувати заподіяну шкоду, за особу яка є винуватцем ДТП.

Що стосується доводів відповідача зазначених у відзиві, а саме те, заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2023 року зобов`язано винну особу відшкодувати завдану шкоду позивачу, те, що позивач намагається покласти на винуватця ДТП тягар подвійної відповідальності за те саме правопорушення, то вони не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить до переконання, що позовні вимоги в частині відшкодування з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу позивача у сумі 50020, 71 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з положеннями п.п.1,2,3,4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3. ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивача, пов`язаних з бездіяльністю відповідача, з урахуванням витраченого часу, з урахуванням того, що позивач протягом тривалого часу не має можливості сплатити вартість ремонту автомобіля та користуватися ним, чим порушено встановлений ритм його життя, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, справедливого балансу між порушеними правами позивача та інтересами відповідача, вважає, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем у сумі 8000,00 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. З огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано Ордер серії АН №1107578, договір №87 на надання правничих послуг від 27 квітня 2023 року, квитанція № 87 від 23.12.2023 про надання та сплату правничих послуг відповідно до договору №87 від 27.04.2023, відповідно до яких вартість послуг становить 9000,00 грн.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано довіреність №6-01/152 від 19.12.2023, договір № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12 жовтня 2021 року, додаткову угоду до Договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021, додаткову угоду №1037 до Договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 відповідно до яких вартість послуг становить 2000,00 грн.

Таким чином, матеріали справи містять докази понесення позивачем та відповідачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 9000,00 грн. та 2000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з Моторного (транспортне) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 9000,00 грн. за надану правничу допомогу адвоката. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України 2000,00 грн. за надану правничу допомогу адвоката.

Щодо вимог позивача стягнути з відповідача судові витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у сумі 2450,00 грн. слід зазначити наступне.

Як слідує з платіжної інструкції № P24AP24AD8049 від 10.05.2023 позивачем було сплачено за проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу грошові кошти у сумі 2450,00 грн.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, а відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 999, 1187, 1188 ЦК України ст.ст. 4, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортне) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код юридичної особи: 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу у сумі 50020 (п`ятдесят тисяч двадцять) грн 71 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код юридичної особи: 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у розмірі 2450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код юридичної особи: 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код юридичної особи: 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн., а у загальній сумі 10073 (десять тисяч сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ідентифікаційний код юридичної особи: 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8), витрати на правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 01.07.2024.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко