ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Суми

Справа №577/6561/23

Номер провадження 22-ц/816/935/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 року у складі судді Кравченка В.О., ухваленого в м. Конотоп, Сумської області,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 02 вересня 2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 26 листопада 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 40665 грн 83 коп., яка складається із: 32818 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 7847 грн 83 коп. заборгованість за простроченими відсотками, яку і просило стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 вересня 2010 року в сумі 25032 грн 76 коп., що утворилася станом на 26 листопада 2023 року, а також судові витрати 1652 грн 30 коп., всього ж 26685 грн 06 коп.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що 17 червня 2022 року, після підписання заяви про приєднання до умов та правил подання послуг, якою узгоджено умови кредитування, відповідачу відкрито картковий рахунок та видано картку, тип «Універсальна Голд». Звертає увагу на те, що станом на 17 червня 2022 року у відповідача була відсутня заборгованість по кредиту, знову кредитними коштами відповідач почав користуватися з 02 липня 2022 року. Наголошує на тому, відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Крім того, вказує на те, що судом першої інстанції не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №344/2492/21, від 26 травня 2021 року у справі №941/668/20 та від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21.

Відповідачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Рішенням суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по тілу кредиту в сумі 25032 грн 76 коп. сторонами не оспорюється, а тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 вересня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклало кредитний договір з ОСОБА_1 . Крім того, у анкеті-заяві вказано, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 38).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти кредитний ліміт неодноразово збільшувався, в останнє до 33000 грн. (а.с.36).

ОСОБА_1 була видана картка № НОМЕР_1 , яка неодноразово перевипускалася, останнього разу 02.02.2022 року за № НОМЕР_2 (карта «Універсальна» GOLD») із терміном дії до 12/25 року (а.с. 37).

17 червня 2022 року ОСОБА_3 була підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено умови кредитування: процентна ставка, що становить 42,2 відсотків річних для карти Універсальна та 40,8 відсотків річних для карт Універсальна Gold (а.с. 41-53).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 02 вересня 2010 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, станом на 26 листопада 2023 року, становить 40665 грн 83 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 32818 грн 00 коп.; 0 грн 00 коп. за нарахованими відсотками; за простроченими відсотками 7847 грн 83 коп.; 0 грн 00 коп. за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 0 грн 00 грн. пені та 0 грн 00 коп. комісії (а.с. 10-14).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутній договір про споживчий кредит, укладений між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту, а додана позивачем до позову анкета-заява від 17 червня 2022 року, підписана відповідачем, та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг, які не містять підписів відповідача, не є договором про споживчий кредит в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Однак, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 25032 грн 76 коп., що складає різницю між витраченими кредитними коштами та сплаченими в рахунок їх повернення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які відповідачем підписані не були, не можна вважати складовою кредитного договору.

Підписана 17 червня 2022 року ОСОБА_1 заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг містить інформацію про всі наявні у АТ КБ «ПриватБанк» умови кредитування, а саме за картками Універсальна та Універсальна GOLD, а також умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка». Проте, позивачем не було доведено поза розумним сумнівом, з якими саме умовами кредитування погодився відповідач, підписуючи вказану заяву.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу в період з 07 лютого 2022 року по травень 2022 року нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, розмір яких в установленому законом порядку не були погоджені сторонами.

Також, з розрахунку вбачається, що банком за рахунок тіла кредиту, починаючи з вересня 2022 року, погашалися нараховані відсотки, на які в подальшому, знову нараховувалися відсотки. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Відтак, розрахунок нарахованих відповідачу відсотків, не можна вважати правильним.

У супереч доводам апеляційної скарги, тягар доведення обґрунтованості позовних вимог, в тому числі, надання розрахунку складових заборгованості за кредитним договором, відповідно до узгоджених його умов, законодавцем покладено саме на позивача.

Не подання відповідачем відзиву на позовн у заяву з викладом своїх заперечень проти позову, не звільняє суд від обов`язку виконання вимог ст. 264 ЦПК України про ухваленні судового рішення.

Висновки Верховного Суду, викладені в постановах 26 жовтня 2022 року у справі №344/2492/21, від 26 травня 2021 року у справі №941/668/20 та від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 не підлягають врахування, адже обставини у цих судових справах не є подібними із судової справою, що переглядається.

З огляду на виконане, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов