КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6171/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Київ

Справа № 362/5764/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року, постановлену у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року повернуто позивачу ОСОБА_3 заяву про забезпечення позову у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що загальна вартість спірного майна, що є предметом розгляду в даній справі, становить 13 265 596,36 грн., що підтверджується відповідними звітами про ймовірну ринкову вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) та довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06439390 від 16 серпня 2023 року, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Право власності на спірне майно зареєстроване на ім`я відповідача ОСОБА_2 . Спірне майно перебуває у володінні та користуванні відповідача. Правовстановлюючі документи на це майно також знаходяться у володінні відповідача.

Посилається на те, що на даний час відповідач може скористатися відсутністю арешту на вищевказане спірне майно, та відчужити його з метою уникнення можливості реального поділу майна, а також стягнення з нього грошових коштів, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду. На реальну можливість такого розвитку подій може вказувати той факт, що з метою приховування наявності у подружжя спільного нерухомого майна (жилого будинку), відповідач здійснив його реєстрацію в Державному реєстрі права власності 04.07.2022 року, тобто вже після розірвання шлюбу, хоча вказане майно було збудоване й введене в експлуатацію ще за час шлюбу. Даний факт може вказувати на недобросовісність відповідача. Для унеможливлення вчинення відповідачем дій щодо відчуження або перереєстрації спірного майна на третіх осіб треба вжити заходів забезпечення позову у вигляді арешту вказаного майна.

Вказує, що позов є обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи містяться докази того, що вказане спірне майно було набуто подружжям за час шлюбу. Вважає, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі про те, що заявником не було обґрунтовано необхідності застосування забезпечення позову стосовно автомобіля КІА, не є порушенням ст. 151 ЦПК України та не позбавляє суд можливості вирішити питання щодо забезпечення позову шляхом арешту іншої частини спірного майна, зазначеного в заяві про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 210,4 кв.м, житловою площею 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- транспортні засоби: 1. CHEVROLET AVEO, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 23.05.2007 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 88 862,00 грн.; 2. DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_2 , дата реєстрації: 01.09.2009 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 76 520,00 грн.; 3. FORD FIESTA, 2007 р.в., № кузова НОМЕР_3 , дата реєстрації: 02.12.2011 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 115 183,00 грн.; 4. KIA SPORTAGE, 2013 р.в., № НОМЕР_4 , дата реєстрації: 27.02.2013 року, власник: 20.04.2021 року перереєстровано на нового власника, ринкова вартість 398 232,00 грн.; 5. CHEVROLET AVEO, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_5 , дата реєстрації: 19.11.2021 року, власник: ОСОБА_2 , ринкова вартість 130 001,00 грн.

Здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя між сторонами наступним чином: визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частину наступного нерухомого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя:

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 210,4 кв.м, житловою площею 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки наступних транспортних засобів у загальній сумі 404 399,00 грн., визнавши при цьому право власності на вказані транспортні засоби за відповідачем ОСОБА_2 : ОСОБА_4 , 2007 р.в.; DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в.,; FORD FIESTA, 2007 р.в.; ОСОБА_5 , 2013 р.в.; CHEVROLET AVEO, 2013 р.в.,

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:026:0036, площа 0,1502 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 210,4 кв.м, житловою площею 63,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

- транспортні засоби: CHEVROLET AVEO, 2007 р.в.; DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 р.в.; FORD FIESTA, 2007 р.в.; KIA SPORTAGE, 2013 р.в.; CHEVROLET AVEO, 2013 р.в.

Повертаючи заяву про забезпечення позову заявнику ухвалою від 14 вересня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 149 - 151 ЦПК України, оскільки, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не обґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, а саме щодо автомобіля KIA SPORTAGE, 2013 р.в., перереєстрованого на нового власника, який вже проданий іншій особі, що є порушенням вимог ст. 151 ЦПК України. Враховуючи те, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заява відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що загальна вартість спірного майна, що є предметом розгляду в даній справі, становить 13265 596 ,36 грн., що підтверджується відповідними звітами про ймовірну ринкову вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) та довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06439390 від 16 серпня 2023 року, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Право власності на спірне майно зареєстроване на ім`я відповідача ОСОБА_2 . Спірне майно перебуває у володінні та користуванні відповідача. Правовстановлюючі документи на це майно також знаходяться у володінні відповідача.

Посилається на те, що на даний час відповідач може скористатися відсутністю арешту на вищевказане спірне майно, та відчужити його з метою уникнення можливості реального поділу майна, а також стягнення з нього грошових коштів, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду. На реальну можливість такого розвитку подій може вказувати той факт, що з метою приховування наявності у подружжя спільного нерухомого майна (жилого будинку), відповідач здійснив його реєстрацію в Державному реєстрі права власності 04.07.2022 року, тобто вже після розірвання шлюбу, хоча вказане майно було збудоване й введене в експлуатацію ще за час шлюбу. Даний факт може вказувати на недобросовісність відповідача. Для унеможливлення вчинення відповідачем дій щодо відчуження або перереєстрації спірного майна на третіх осіб треба вжити заходів забезпечення позову у вигляді арешту вказаного майна.

Таким чином, зі змісту заяви про забезпечення позову судом апеляційної інстанції встановлено, що заява подана з дотриманням вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України, зокрема обґрунтовано обставини, які, на думку заявника, можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, також заява містить мотивування необхідності накладення арешту на майно, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України.

Посилання суду на відсутність в заяві про забезпечення позову відповідних вимог, обов`язкова наявність яких визначена Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З викладеного вбачається, що постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить роз`яснення, що застосовуються при розгляді заяв про забезпечення позову по суті, а не під час вирішення питання про дотримання заявником положень процесуального закону щодо форми і змісту заяви про забезпечення позову.

Крім того, сам по собі факт відсутності у заяві про забезпечення позову доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не обґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову щодо автомобіля KIA SPORTAGE, 2013 р.в., перереєстрованого на нового власника, який вже проданий іншій особі, не позбавляє суд першої інстанції можливості врахувати ці обставини при її вирішенні, розглянути заяву по суті та за наслідками її розгляду постановити відповідне судове рішення.

Разом з тим, частиною 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення заяви про забезпечення позову у зв`язку з недодержанням заявником вимог ст. 151 ЦПК України колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги в цій частині - обґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в частині розгляду заяви про забезпечення позову, що відповідно до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.