2/465/876/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03.07.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинського Т. Р. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди заподіяної злочином,-

встановив:

позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди заподіяної злочином.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, вироком Франківського районного суду м.Львова від 14-17 серпня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України було звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку на 3 роки. На підставі ч.1,п.2 ч.2 ст. 76 КК України, було покладено на ОСОБА_2 відповідні обов`язки. Цивільний позов був задоволений частково - стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Граве України» на користь Позивача 145 000,00 грн.- відшкодування збитків знищенням транспортного засобу.

Вироком Львівського апеляційного суду від 30.10.2019 року, який був залишений без змін Постановою Верховного суду від 28.05.2020 року, вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Граве України» було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Зазначає, що оскільки на момент ДТП, ОСОБА_2 , який перебував за кермом автомобіля «Skoda Octavia», р.н.: НОМЕР_1 не досягнув віку, який вказаний у договорі добровільного страхування, укладеного з ПрАТ «СК «Граве», відтак страхова компанія не може нести відповідальність за вказаним договором. Враховуючи наведене, вважає, що шкода, яка була спричинена незаконними діями ОСОБА_2 , що полягає у пошкодженні її майна, має відшкодовуватись саме відповідачем з урахуванням загальних положень Цивільного Кодексу України. На підставі вищевикладеного, просить задоволити позов.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.01.2021 р. прийнято справу до провадження.

За клопотанням представника позивача, судом виключено з числа відповідачів ПрАТ «Страхова Компанія «Граве Україна».

20.09.2023 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 485 163, 24 грн. майнової шкоди, що складається з 300 593, 71 грн. вартість відновлювального ремонту, 148 511, 24 грн. інфляційне збільшення, 35 058,29 грн. штрафні санкції, а також стягнути судові витрати.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задоволити.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з`являвся, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно дост..79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 14-17.08.2017 року, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України було звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку на 3 роки. На підставі ч.1,п.2 ч.2 ст. 76 КК України, було покладено на ОСОБА_2 відповідні обов`язки. Цивільний позов був задоволений частково- стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Граве України» на користь Позивачки 145 000,00 грн. -відшкодування збитків знищенням транспортного засобу, та з ОСОБА_2 стягнуто на користь Позивачки 200 000,00 грн- заподіяної моральної шкоди та 115 000,00 грн- витрат на спорудження надгробного пам`ятника, а всього 315 000,00 грн., стягнуто з ОСОБА_2 витрати на залучення експертів пов`язаних із проведенням експертиз на загальну суму 35 896,70 грн.; повернуто Позивачці речовий доказ, а саме автомобіль «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , та залишено без змін раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжний захід - домашній арешт без змін до вступу вироку в законну силу.

Згідно з вироком, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він в ніч з 23 на 24 листопада 2010 року, керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , близько 00 год. 00 хв., рухаючись в районі будинку № 5 на вулиці Науковій у м. Львові, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, не впоравшись із керуванням, в?їхав правим заднім колесом автомобіля в перешкоду (бордюр), після чого здійснив наїзд на стовп лінії електропередач. В результаті ДТП пасажира автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 госпіталізовано у комунальну 8-му міську клінічну лікарню м.Львова, де о 00 год. 30 хв. 27.11.2010 року, останній помер від отриманих травм.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 106/10 від 22.12.2010 року причиною смерті ОСОБА_3 стала відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи правої половини черепу з руйнуванням речовини мозку та крововиливом під тверду мозкову оболонку, котра привела до набряку набубнявіння головного мозку. За даними медичних документів смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 о 00 год. 30 хв. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_3 та його обстеженні у лікарні виявлено наступні тілесні ушкодження: відкритий вдавлений перелом правої половини склепіння та основи черепу з руйнуванням речовини мозку та синцем над ним; синець на правому плечі, закриті переломи 3-10 ребер зліва, 3-8 ребер справа, рани на тильній поверхні лівої кисті та відкриті переломи 3,4 п?ястних кісток. Ушкодження на кисті лівої руки заподіяні тупим предметом з виступаючими гранями чи ріжучими краями. Усі решта ушкоджень заподіяні тупими предметами. Черепно-мозкова травма утворилась від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею. Вона стала причиною смерті і у живих осіб відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Всі решта ушкодження мають ознаку ушкоджень середньої важкості. В крові ОСОБА_3 , при обстеженні у лікарні етанолу не виявлено. Вказані вище ушкодження заподіяні в невеликий проміжок часу 24.11.2010 року внаслідок ударів об виступаючі частини легкового автомобіля.

Вироком Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката Федулова О.В., прокурора прокуратури Львівської області Шолопи Р.В., представника цивільного відповідача ПрАТ СК «Граве Україна» - Попадюк М.В., та апеляційна скарги Позивачки були задоволені частково; Вирок Франківського районного суду м.Львова від 14-17 серпня 2017 року відносно ОСОБА_2 у частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий; визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки; вирок Франківського районного суду м.Львова від 14-17 серпня 2017 року в частині вирішення цивільного позову Позивачки до ПрАТ «СК «Граве Україна» про стягнення збитків внаслідок знищення транспортного засобу було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства; у решті вирок було залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 28.05.2020 року, вирок Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року був залишений без змін.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно висновку № 140 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлюваного ремонту та імовірна ринкової вартості, складеного 14 квітня 2011 року судовим експертом Вербовим В.В. на замовлення ПрАТ «СК Граве Україна», вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Skoda Octavia Tour 1,8 », номерний знак НОМЕР_1 на момент дослідження становила 95000,05 грн.

На сторінці 6 такого висновку зазначено, що підрахунок витрат на відновлювальний ремонт, експерт здійснював із розрахунку 7,937 грн. за один долар США, згідно курсу НБУ станом на 24.11.2010 року.

Відтак, як вказує позивач, та суд із цим погоджується, що на момент ДТП, та проведення оцінки, вартість відновлювального ремонт автомобіля становить 11 969,26 доларів США.

Станом на 30.10.2019 року ( дата постановлення вироку Львівським апеляційним судом) курс долара складав 25,1138 грн. за 1 долар США, відтак в підрахунку вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на дату постановлення вироку апеляційною інстанцією складав 300 593,71 грн.

Дії ОСОБА_2 щодо керування ним транспортним засобом, який належить на праві приватної власності позивачу, та порушення ни Правил дорожнього руху, знаходиться у причиновому зв`язку з пошкодженням «Skoda Octavia Tour 1,8 », р.н.: НОМЕР_1 .

Вказані обставини були встановлені у судових рішеннях під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 відтак, з урахуванням ч. 6 ст. 82 ЦК України такі висновки є обов`язковими для суду.

Автомобіль «Skoda Octavia», р.н.: НОМЕР_1 , який зазнав механічних пошкоджень під час ДТП, яке сталось з вини ОСОБА_2 , належить на праві приватної власності позивачу - ОСОБА_1 , яка була потерпілою в межах кримінального провадження, та є матір`ю загиблого ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки ТОВ «Автомобільний дім «Галич -Авто» № 1/108 від 22.06.2021 року, ОСОБА_1 придбала автомобіль «Skoda Octavia Tour 1,8» в салоні ПАТ «Галич -Авто» 02.04.2009.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно частинами 2 - 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Отже, за змістом ст. 1187 ЦК України суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка фактично володіє об`єктом підвищеної небезпеки як на відповідній правовій підставі (будь-яке титульне володіння), так і без неї (безтитульне володіння), за виключенням умов, передбачених ч. 4 ст. 1187 ЦК України. При цьому шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки шкода, завдана автомобілю «Skoda Octavia Tour 1,8 », 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 спричинена з вини відповідача ОСОБА_2 , розмір шкоди, завданої відповідачем позивачу доведено належними та допустимими доказами то вона має бути відшкодована відповідачем в розмірі 300 593,71 грн., який визначено висновком експерта, з урахуванням офіційного курсу НБУ на день подачі представником позивача заяви про збільшення позовних вимог.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Skoda Octavia Tour 1,8», р.н.: НОМЕР_1 , а тому у даних правовідносинах виступає кредитором.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивачки виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, тому суд погоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

Поряд з цим, грошове зобов`язання між сторонами про відшкодування шкоди, завданої злочином визначене за рішенням суду саме у гривні, тому застосування до правовідносин між сторонами статті 625 ЦК України не суперечить правовій позиції, сформульованій у постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі № 6-771цс15.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Вказане узгоджується із висновками викладеними у постанові Велика Палата Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц.

Враховуючи наведене, суд погоджується з розрахунком та позицією позивача про те, що з ОСОБА_2 має бути стягнуто суму відшкодування у розмірі завданого матеріального збитку (розмір відновлюваного ремонту) у розмірі 300593,71 грн. з урахуванням інфляційних втрат, та 3 % річних, що становить 485163,24 грн ( 149 511,24 грн. (інфляційне збільшення) + 35058,29 грн.(штрафні санкції), так як відповідачем вказані розрахунки не спростовані.

На основі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 268 ЦПК України,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди заподіяної злочином задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну майнову шкоду у розмірі 485 163 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три) гривні 24 копійок, що складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 300 593 (триста тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 71 копійок, інфляційне збільшення у розмірі 149 511 (сто сорок дев`ять тисяч п`ятсот одинадцять) гривень 28 копійок та 35 058 (тридцять п`ять тисяч п`ятдесят вісім) гривень 29 копійок штрафних санкцій.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ванівський Ю.М.