УХВАЛА

03 липня 2024 року

м. Київ

справа № 587/1461/23

провадження № 61-9416ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2023 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради про визнання незаконними наказів, зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила визнати незаконними акт від 03 березня 2023 року № 3 «Про відмову в ознайомленні з наказом від 03 березня 2023 року № 81 «Про зміну істотних умов праці» та акт від 06 березня 2023 року № 4 «Про відмову в ознайомленні з наказом від 03 березня 2023 року № 83 «Про скасування переведення на неповний робочий час та зміну режиму роботи ОСОБА_1 »; визнати наказ № 115-к-тр від 04 квітня 2023 року «Про звільнення» та наказ № 101 від 04 квітня 2023 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» незаконними та скасувати їх; змінити формулювання підстав звільнення ОСОБА_1 , зазначивши підставу звільнення у зв`язку із зміною істотних умов праці пункт 6 статті 36 КЗпП України та зобов`язати відповідача внести відповідний запис до трудової книжки.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними актів від 03 березня 2023 року № 3, від 06 березня 2023 року № 4 про відмову в ознайомленні з наказами, зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання внести відповідний запис до трудової книжки відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказів № 115-к-тр від 04 квітня 2023 року «Про звільнення» та № 101 від 04 квітня 2023 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Постановою Сумського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2023 року в частині вирішенні позовних вимог про зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання внести відповідні запис до трудової книжки та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2024 року скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним наказів та зміну формулювання причин звільнення задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради від 04 квітня 2023 року № 101 «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради внести зміни до наказу від 04 квітня 2023 року № 115-к-тр в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин на пункт 6 частини першої статті 36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною умов праці. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2023 року залишено без змін.

01 липня 2024 року до Верховного Суду, через систему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2023 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий судовий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Справи незначної складності можуть визнаватися судом малозначними (частина шоста статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом спору та касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконними наказів, зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання вчинити дії.

Отже, справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК Українита не входить до переліку справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Верховний Суд не вбачає обставин, за наявності яких судові рішення у справі, що виникла з трудових відносин та з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, могли би бути переглянуті в касаційному порядку.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2023 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради про визнання незаконними наказів, зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко