Провадження № 2/761/3463/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 січня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

за участю секретаря Марінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Український страховий стандарт», третя особа: Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Український страховий стандарт», третя особа: Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19 вересня 2022 року по вулиці Луганська у місті Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 винуватця ДТП, який керував транспортним засобом «Форд Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт», відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_6. З даного приводу ОСОБА_3 звернувся до ПрАт "СК "Український страховий стандарт", із заявою про страхове відшкодування, яке надається згідно полісу серія №AP/6264663, в розмірі 16 771, 00 грн. на підставі звіту №2441/22 про оцінку автомобіля ОСОБА_4 . Як зазначає позивач, відповіді на вищезазначену заяву ОСОБА_3 не отримав. На неодноразові адвокатські запити, в інтересах ОСОБА_1 , звертався з адвокатським запитом до відповідача, в якому просив надати обгрунтування розрахунку суми страхового відшкодування, копії підтверджуючих документів, а також зазначити причини зволікання із виплатою. Однак, знову ж таки, жодної відповіді на мій запит не було надано. Звернення зі скаргою до МТСБ України повідомило наступне, що оскільки відсутній факт визнання ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" банкрутом та/обо його ліквідації, то у МТСБУ відсутній обов?язок здійснювати виплати за зобов?язаннями ПрАТ "СК "Український страховий стандарт". Так, ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" і до сьогоднішнього дня не виконало своїх зобов?язань згідно полісу серія № AP/6264663, зокрема відповідачем не було виплачено страхового відшкодування позивачу. Тому позивач змушений звертатися до суду за захистом прав та інтересів останнього, оскільки в позасудовому порядку дане питання вирішити неможливо.

Провадження у спрві відкрито 15.09.2023, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, як свідчать матеріали позову просить розглядати справу за його вдсутності. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився.

Третя особа про день та час розгляду справи також повідомлявся належним чином. Пояснення по суті спору подано не було.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Форд Фузион», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 (копія наявна в матеріалах справи).

19.09.2022 водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_4 , скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Фузион», д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є позивач.

ОСОБА_5 визнав свою провину, у зв`язку з чим Сторонами, було оформлено електронний європротокол (копія наявна в матеріалах справи).

Відповідно до звіту №2441/22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Форд Фузион», д.н.з. НОМЕР_2 , діями водія ОСОБА_6 завдав позивачу матеріального збитку в розмірі 16 771 грн. 00 коп.

Згідно полісу АР№6264663 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_5 , застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

20 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про дорожньо-транспортної пригоду (копія наявна в матеріалах справи).

Представник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із адвокатським запитом до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», в якому просив надати обгрунтування розрахунку суми страхового відшкодування, копії підтверджуючих документів, а також зазначити причини зволікання із виплатою. Однак, жодної відповіді на мій запит не було надано.

08.05.2023 представник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_1 , подано скаргу до МТСБУ та НБУ, в якій описав всі обставини та бездіяльність з боку ПрАТ "СК "Український страховий стандарт".

Відповіддю заступника Генерального директора МТСБУ на адвокатський запит №3-01б/15793 від 15.05.2023 зазначено, що "ПрАт "СК "Український страховий стандарт" відповідно до норм п. 51.10 ст. 51 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, та згідно з п. 52.1 ст. 52 Закону припинило членство в МТСБУ", оскільки відсутній факт визнання ПрАт

"СК "Український страховий стандарт" банкрутом та/або його ліквідації, то у МТСБУ відсутній обов`язок здійснювати виплати за зобов`язання ПpAT "CK "Український страховий стандарт".

Зверненням до НБУ, останнім було надіслано лист, з якого вбачається, що 30.09.2022 Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку ухвалив рішення про виключення з Державного реєстру фінансових установ Страховика. У зв?язку з виключенням Державного реєстру фінансових установ, Страхова компанія не підпадає у наглядову компетенцію Національного банку", а також зазначили про те, що виключення з Державного реєстру фінансових установ не звільняє Страхову компанію від обов?язку виконувати свої зобов 'язання за укладеними договорами страхування.

Позивач зазначає, що ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" на момент звернення до суду не виконало своїх зобов?язань згідно полісу серія №AP/6264663 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди від 19.09.2022 за участю ОСОБА_8 , зокрема відповідачем не було виплачено страхового відшкодування позивачу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «СК «Український страховий стандарт не зв`язався з Позивачем та не направив свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, 20.09.2022 року, ОСОБА_1 , надав заяву про страхове відшкодування та звіт №2441/22 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Форд Фузион», д.н.з. НОМЕР_2 до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (копія наявна в матеріалах справи).

Згідно із ст. 36.2 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно з положеннями ст. ст. 11, 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.

Наведене свідчить, що головною особливістю відшкодування шкоди, яка виникла за участі джерела підвищеної небезпеки, є те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає як винну, так і безвинну відповідальність власника такого джерела. На володільця не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню такої шкоди, лише у двох випадках: якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Непереборною силою в такому випадку слід визнавати фактори об`єктивного характеру, причинно не пов`язані з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Дія непереборної сили може бути спрямована як на об`єкт, діяльність з яким становить джерело підвищеної небезпеки, так і на осіб, які обслуговують цей об`єкт.

Як випливає з роз`яснень наданих у п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Отже, позивачем не отримував від ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» страхового відшкодування та письмового повідомлення про прийняте рішення щодо відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно відомостей, які містяться в Інтернет сторінці МТСБУ, що Національний банк України застосував до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, ліцензії на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, з 21.09.2022 ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але не звільняється від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.52.4, 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, ліцензія якого анульована, позбавляється права на провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не звільняється від обов`язку виконання укладених договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги наведене, та керуючись положенням ст. 990 ЦК України та ст. 22 Закону України «Про страхування», суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 ппросить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» витрати направничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Разом з позовом, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем до суду подано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось.

Як свідчать матеріали справи, 08 березня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Атаманюком Володимиром Михайловичем укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/33472/23.

Відповідно до Розділу 4 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, в розмірі 2 000,00 грн., за одну годину, розмір якої буде вказаний у Акті виконаних робіт.

Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Український страховий стандарт», третя особа: Моторно (транспортне) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 6 000 грн. 00 коп.

Так ОСОБА_1 долучив до заяви договір-доручення про надання правової допомоги №б/н від 08 березня 2023 року, Акт виконаних робіт за Договором від 07.09.2023, з детальним описом виконаних робіт та розрахункова, та квитанцію №473422 від 07.09.2023, які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе і в цій частині задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 таких витрат у розмірі 6 000 грн. 00 грн.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 525, 526, 623, 990 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (, адреса: Україна, 04107, містоКиїв, вул. Багговутівська, будинок 17-21) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі 16 771 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (, адреса: Україна, 04107, місто Київ, вул. Багговутівська, будинок 17-21) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (, адреса: Україна, 04107, місто Київ, вул. Багговутівська, будинок 17-21) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: