УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"30" грудня 2024 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Ванівський Ю.М., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 , яку подано адвокатом Богдановим Олександром Васильовичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства,-

встановив:

в провадження Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Богдановим Олександром Васильовичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства.

Суд вивчивши позовну заяву приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. В той же час, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 32 ЦК України неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників, а ч.4 цієї норми закону передбачено, що згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Частинами 1 та 3 статтею 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Як вбачається з змісту позовної заяви, позивачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником позивача в позовній заяві вказано адвоката Богданова Олександра Васильовича, який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1138805. Зі змісту вказано ордеру вбачається, що що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги без номера від 15 жовтня 2024 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 369/13467/20, що розглянута з питань, які виникли у цій справі, зазначено: «У випадку представництва у суді малолітньої особи адвокат повинен надати суду докази наявності згоди батьків малолітньої дитини на укладення договору про надання правничої допомоги».

Отже, у цій справі на підтвердження повноважень адвоката Богданова О.В. має надаватись ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та докази наявності згоди батьків малолітньої дитини на укладення договору про надання правничої допомоги.

Крім того, адвокатом не додано договір про надання правової допомоги без номера від 15 жовтня 2024 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити дотримання вказаних вище вимог закону при укладенні цього договору, на підставі якого був виданий ордер.

Крім того, ст. 130 Сімейного кодексу України визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відтак в даному випадку позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою, а тому не має процесуальної дієздатності на подачу позову про встановлення факту батьківства, а також не є особою з переліку, зазначеному в ч. 3 ст. 128 СК України, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185, ст.ст. 258, 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , який подано адвокатом Богдановим Олександром Васильовичем до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ванівський Ю.М.