Номер провадження: 22-ц/813/6410/24
Справа № 509/6925/23
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2024 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2023 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з грудня 2020 року по вересень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 18634,48 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за спожитий природний газ в розмірі 18634,48 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 04 червня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнив, стягнув з ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 18634 гривні 48 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що боржником постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 02.12.2020 року, таким чином, відповідач приєднався до умов договору шляхом заявочного приєднання.

Разом з тим, в період з 01.10.2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 13.12.2021 року відповідач - взявся споживачем постачальника «останньої надії» та був включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витягу з білінгової системи Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача.

Отже, товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт позивача як на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», так і на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними, а споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ від 10.01.2023 № 119/4.3-854-2023/250003721 та від 10.07.2023 № 119/4.3.1-24586-2023/250003721, які залишились незадоволеними відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано, борг не сплачено.

Позивачем в період з грудня 2020 року по вересень 2023 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ, на загальну суму 18634,48 грн, вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану.

Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Суд першої інстанції дійшов висновку, оскільки відповідач не надав жодного доказу, що стверджував би про відсутність заборгованості перед позивачем, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області в цивільній справі № 509/6925/23 від 04.06.2024 року повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що з незрозумілих причин та без будь-яких актів звірки ТОВ «ГП «Нафтогаз України» в рахунку вказує в графі «Перевищення ліміту газу» в січні 2021 року на суму 9973,82 грн. Зазначає, що після неодноразових звернень до ТОВ «ГП «Нафтогаз України» йому було рекомендовано звернутися до оператора, який фактично поставляв газ, а саме до АТ «Одесагаз», 28.07.2022 року він написав заяву до АТ «Одесагаз» з проханням перерахування спожитого газу та надання відповідної інформації ТОВ «ГП «Нафтогаз України». 19.10.2021 року за його заявою до АТ «Одесагаз» складений акт обстеження від 19.10.2021 року, де зафіксовано показання газового лічильника «02087 м3».

Посилається, якщо підрахувати кількість спожитого газу згідно всіх рахунків ТОВ «ГП «Нафтогаз України» на момент складання акту обстеження від 19.10.2021 року, яким зафіксовано показання газового лічильника «02087 м3», то буде наступний показник (дані для розрахунку беруться з рахунків, наданих ТОВ «ГП «Нафтогаз України»): 336,08+2656+1803+1428+595,5+30,94+138,88+37+53=7078,4 м3, що не відповідає акту обстеження від 19.10.2021 року, де вказано показання газового лічильника «02087 м3» .

Зазначає, що з жовтня 2021 року ТОВ «ГП «Нафтогаз України», без попередження та його згоди, перевів споживача на тарифний план «Надійний». З січня 2022 року ОСОБА_1 перейшов з до ТОВ «ГП «Нафтогаз України» до ТОВ "Одесагаз-Постачання" де перебував до квітня 2022 року. За цей період ним витрачено та сплачено ТОВ "Одесагаз-Постачання" за 439,12 м3 газу. З травня 2022 року, без його згоди, як і багато інших споживачів, був переведений знову до ТОВ «ГП «Нафтогаз України».

16.06.2023 року представник АТ «Одесагаз» без участі представника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» склав акт обстеження з показниками газового лічильника «03399 м3». ОСОБА_1 зазначає, що акт звірки з АТ«Одесагаз», ТОВ «Одесагаз-постачання» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не був складений, як вказувалося в відповіді на його звернення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Посилається на те, що позивач ґрунтує свій позов не на даних лічильника, а на даних своїх же рахунків, які суперечать актам звірки показників лічильника. Суд в рішенні прописав: «Отже, постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого cпоживачем природного газу». Позивач зобов`язаний надати розрахунок боргу на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. Такий доказ до позову не наданий.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.07.2024 року позивачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» отримало 22.07.2024 року та 16.07.2024 відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_1 отримав 22.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення боргу за спожитий природний газ в розмірі 18634,48 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в період з грудня 2020 року по вересень 2023 року (включно) поставлено відповідачу природний газ, на загальну суму 18 634,48 грн, вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану.

Суд вважав, оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Щодо відзиву на позов, то суд зазначив, що відповідач посилається на те, що заборгованість за спожитий природний газ у нього як власника особового рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 відсутня. Розрахунки стягувача не є обґрунтованими та арифметично не вірними.

Суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що позивач як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують природний газ для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» та п.2 Розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Отже постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою НКРЕКП «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» № 2500 від 30.09.2015 року визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 379700467 від 09.10.2023 року право власності на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37) зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 24.12.2013 року

02.12.2020 року відповідачем подана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»

Із матеріалів справи вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_2 , ЕІС код: 56ХМ25В61968680D - за адресою: АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_1 (а.с.18).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п. 6, 13 ст. 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст.1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частини першою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1, пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та відповідний обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно п.п. 1,2. гл.4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року із змінами та доповненнями визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Пунктом 4 гл.4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача (пункт 5 .гл.4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем ).

Так, пунктом 6 цієї глави передбачено, що побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути з відповідача борг за спожитий природний газ в розмірі 18634,48 грн, зазначивши, що природний газ поставлено відповідачу в період з грудня 2020 року по вересень 2023 року.

Із наданого позивачем до позовної заяви витягу із білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що метод розрахунку здійснюється по лічильнику. За період з грудня 2020 року по вересень 2023 року відповідачем спожито газу за даними оператора ГРМ - 6221,41 куб.м, до сплати 40495,59 грн, сплачено 21861,10 грн. Станом на вересень 2023 року рахується заборгованість у сумі 18634,48 грн.

В позовній заяві позивачем зазначалося про намір подати до суду письмовий доказ у вигляді листа Оператора ГРМ з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу. Вказаний письмовий доказ не може бути долучений Позивачем разом з позовом через те, що запит позивача в адресу Оператора ГРМ - AT «Одесагаз» протягом тривалого часу знаходиться на розгляді у останнього.

Однак, позивач як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції інформацію щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу за адресою відповідача, не надав.

Проте, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надавались докази, а саме: акт монтажу побутового лічильника від 30.10.2020 року, складений АТ «Одесагаз»; Акт обстеження від 19.10.2021 року, складений АТ «Одесагаз»; Акт обстеження від 16.06.2023 року, складний АТ «Одесагаз»; лист НКРЕКП від 12.06.2023 року щодо звернення ОСОБА_1 ; лист ТОВ «Одесагаз-Постачання» від 30.06.2023 року до якого доданий Акт звіряння розрахунків за послуги з постачання природного газу між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ОСОБА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Суд першої інстанції під час розгляду справи жодним чином не дослідив докази, надані відповідачем, не надав їм правової оцінки,не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно акту монтажу побутового лічильника від 30.10.2020 року, складеного АТ «Одесагаз» за адресою: будинок АДРЕСА_1 , 30.10.2020 року проведено монтаж побутового лічильника зав.номер 312617 покази лічильника 00000.

19.10.2021 року АТ «Одесагаз» складено акт обстеження за заявою ОСОБА_1 лічильника газу та газових приладів за адресою: будинок АДРЕСА_1 , яким зафіксовані покази лічильника - 02087 куб.м.

16.06.2023 року АТ «Одесагаз» складено акт обстеження за заявою ОСОБА_1 лічильника газу та газових приладів за адресою: будинок АДРЕСА_1 , яким зафіксовані покази лічильника - 03399 куб.м.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 у період з 30.10.2020 року по 16.06.2023 року спожито природного газу за показами лічильника - 3399 куб.м.

Однак із роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_2 , наданої позивачем, вбачається, що за період з грудня 2020 року по червень 2023 року відповідачем спожито природного газу за даними оператора ГРМ 6208,41 куб.м. За період з січня 2022 року по квітень 2022 року об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ зазначено - «0», нарахування до сплати не здійснювалися.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з січня 2022 року по квітень 2022 року постачання газу за адресою відповідача здійснювалося ТОВ «Одесагаз-Постачання».

За вказаний період відповідачем спожито природного газу 439,12 куб.м, що підтверджується актом звіряння розрахунків за послуги з постачання природного газу складеним ТОВ «Одесагаз-Постачання».

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що відповідачем за період з 30.10.2020 року по 30.09.2023 року спожито природного газу, який поставлявся ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у обсязі 2972,88 куб.м, виходячи з наступного розрахунку: 3399 куб.м (покази лічильника станом на 16.06.2023 року) 439,12 куб.м (постачання газу ТОВ «Одесагаз-Постачання») + 13 куб.м за липень 2023 року. За серпень 2023 року, вересень 2023 року об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ зазначено - «0», нарахування до сплати не здійснювалися.

Отже обсяг спожитого природного газу зазначений у витягу із білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_2 не відповідає фактичному обсягу спожитого відповідачем природного газу за показами лічильника, зафіксованими у актах АТ «Одесагаз».

Здійснюючи розрахунок заборгованості колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

За період з 01.12.2020 року по 19.10.2021 року відповідачем спожито 2087 куб.м х 6,4472 грн (тариф, зазначений позивачем у роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_2 ) = 13455,31 грн.

Згідно інформації зазначеної у роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_2 за зазначений вище період відповідачем сплачено 13505 грн.

За період з 20.10.2021 року по вересень 2023 року спожито газу відповідачем 872,88 куб.м (3399 куб.м 2087 куб.м 439,12 куб.м + 13 куб.м) х 7,95689 грн (тариф) = 6945,41 грн. У роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_2 зазначено, що за вказаний період відповідачем сплачено 8356,10 грн.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за спожитий природній газ за даними показів лічильника, які зафіксовані АТ «Одесагаз» актом обстеження від 19.10.2021 року та актом обстеження від 16.06.2023 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи, загальне захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 .

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідач звільнений від сплати судового збору, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3220,80 грн (2684грн х 1,5 х 0,8).

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , на користь держави судовий збір у розмірі 3220,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко