Справа №705/2415/24
2/705/2225/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з банку безпідставно списаних коштів з карткового рахунку,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали цивільної справиза позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з банку безпідставно списаних коштів з карткового рахунку.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує наступним.

Між нею, ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладений договір SAMDNWFC8 від 02.02.2016 на відкриття та обслуговування карткового рахунку НОМЕР_1 , та договір SAMDNWFC5 від 20.11.2018 на відкриття та обслуговування карткового рахунку НОМЕР_2 .

При спілкуванні з працівниками у відділенні в м. Умань нею було встановлено , що за однією карткою/рахунком , що є кредитним рахунком, невідома особа, без її згоди та участі, збільшила кредитний ліміт по рахунку та зняла кошти, а саме 21.01.2024 о 18:29 - 30536,93 грн., - 30 536,93 грн., о 18:30 - 13456,95 грн., 19:54 - 262,65 грн., 2361,06 грн., з іншого рахунку на яку вона отримує пенсію в цей же день о 18:29 - 880 грн., 18:30 - 1708,50 грн.

Також через термінал Х1111БШ невідома особа уклала договір 5061 від 21.01.2024 року (оплату частинами) на суму 42499,00 грн.

Кошти в розмірі 76891,87 грн. є коштами AT КБ «ПРИВАТБАНК», а кошти в розмірі 2588,50 грн. є її особистими коштами.

Після звернення до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області відомості про дану подію були внесені до ЄРДР № 20000135 від 22.01.2024 року та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Крім того від представників відповідача в м. Умань вона отримала інформацію ще на початку лютого 2024 року, про необхідність термінового погашення заборгованості по кредиту, інакше в подальшому буду вимушені сплачувати ще й додаткові відсотки за користування кредитом. Жодного пояснення щодо вчинення стосовно AT КБ «ПРИВАТБАНК» злочину та викрадення їх коштів з рахунку відкритого на її ім`я представники не сприймали, а щодо можливостей здійснення їх намірів переконалась тоді, як з рахунку відкритого на її ім`я куди надходить її пенсійне забезпечення було автоматично знято кошти для погашення заборгованості по кредиту.

Через це кредитний рахунок було 12.02.2024 року о 11:44 поповнено готівкою в розмірі 3748,49 грн. перебуваючи у відділенні відповідача № 52 м. Умань по вул. Велика Фонтанна,31-а.

Незважаючи на надану відповідачу інформацію щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, 26.02.2024 о 11:12 год. з її пенсійного рахунку, що відкритий у відповідача банк автоматично стягує 50 грн., про що у виписці по картці зазначено: «Погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**74». Хочу зазначити що до цього часу жодної операції щодо погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**74 у виписці по рахунку не зазначено, заборгованості за кредитним рахунком до цього часу не було.

В подальшому на її пенсійний рахунок відкритий у відповідача надійшли кошти в розмірі 25000 грн. як безготівкове повернення від страхової компанії СК ПРАТ «УНІВЕРСАЛЬНА» 25000 грн., частина з яких в розмірі 2315,31 грн., автоматично, без її участі, були зняті з рахунку 26.02.2024 о 12:45 год., про що у виписці по картці було зазначено: «автоматичне погашення простроченої заборгованості за рахунком 29**74».

26.03.2024 об 11:19 год. банк автоматично зняв з її пенсійного рахунку без її відома грошові кошти в розмірі 783,75 грн., та об 11:56 год. грошові кошти в розмірі 1100 грн.

Отже, за вказаний період невідомі особи шахрайським способом заволоділи її особистими коштами в розмірі 2588,50 грн., а AT КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно списав її особисті кошти в розмірі 7997,55 грн., а всього на загальну суму 10586,05 грн.

На її звернення щодо моєї непричетності до отримання кредитних коштів, наявність кримінального провадження за даним фактом, представники AT КБ «ПРИВАТБАНК» повідомляють, що це її проблеми, та чим раніше працівники поліції розшукають винних осіб, тоді вони будуть ці кошти стягувати з винних у шахрайських діях, а до того часу вона зобов`язана вносити особисті кошти на рахунок банку, або банк буде самостійно стягувати її особисті кошти, що перебувають на рахунках у банку. На день звернення до суду банк вже безпідставно стягнув 5682,24 грн.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову для неї можуть настати негативні наслідки, у вигляді відсутності коштів для існування, так як її джерелом доходу є пенсія, розмір якої і так є незначним, з якої банк відраховує кошти.

Просить заборонити АТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору вчиняти будь-які дії щодо нарахування по карткам/рахункам позивача № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» щомісячних платежів за кредитним договором та договором «Оплата частинами» та заборгованості по ним, а також стягнення в зв`язку з цим грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритих в AT КБ «ПРИВАТБАНК».

Вивчивши подані матеріали заяви про забезпечення позову, суддя вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також судом враховується правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19), що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої палати ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Разом з цим в своїй заяві представник позивача ставить питання про заборону АТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору вчиняти будь-які дії щодо нарахування по карткам/рахункам ОСОБА_1 без належного обґрунтування, крім того така вимога позивача фактично ідентична та напряму пов`язана з позовними вимогами.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що в даному випадку такий захід забезпечення позову як заборона АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії щодо нарахування по карткам/рахункам ОСОБА_1 не є співмірним та необхідним для захисту прав та законних інтересів позивача, оскільки в разі його застосування не буде забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також може призвести до безпідставного втручання в право особи на вільне володіння майном та порушення прав та інтересів відповідача.

Судом перевірено аргументованість заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено існування реальної загрози, що має очевидний та об`єктивний характер, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, оскільки вона є безпідставною та необґрунтованою. При цьому слід роз`яснити, що заявник не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді в разі належного обґрунтування вимоги про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258-261, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський