ПОСТАНОВА

Іменем України

30 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/212/24

провадження № 22-ц/4809/1334/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Письменного О. А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Бойко Яна Романівна на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області (суддя Бондаренко В. В.) від 17.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий опис обставин справи

21.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з до ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики у сумі 2 300 доларів США.

04.03.2024 ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області відкрито позовне провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

27.05.2024 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадженні у справі № 383/212/24 на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, вх. № 2964/24 (а. с. 40-41).

В обґрунтування заявленого клопотання вказується, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, він перебуває на військовій службі, що підтверджується довідкою (Форма 5) № 411 від 23.04.2024.

Згідно з Актом про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конвертів (паковання) від 27.05.2024 встановлено, що при перевірці заяви про зупинення провадження, яка надійшла через Електронний суд від заявника ОСОБА_2 було виявлено, що додаток «Військовий квиток» пошкоджений і документ не відкривається (а. с. 42).

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

17.07.2024 ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області провадження у справі № 383/212/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 у складі Збройних Сил України, яке є військовим формуванням, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. З метою недопущення порушення прав сторони у справі в частині рівності прав, а також недопущення порушення засад змагальності сторін, місцевий суд вирішив зупинити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Бобринецького о районного суду Кіровоградської області від 17.07.2024, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказується на те, що судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не вірно застосовано норми процесуального справа, зокрема, не встановлено та не підтверджено достатніми доказами, що відповідач проходить військову службу у частині, яка переведена на воєнний стан або залучена до виконання бойових завдань в зоні бойових дій.

4. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

З приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (зупинення провадження у справі), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

7. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Зупиняючи провадження у справі суд керувався імперативною нормою п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з неможливості розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України, переведених на воєнний стан.

Колегія суддів вважає такий висновок суду обгрунтованим з огляду на наступне.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану не можуть бути обмежені, зокрема, гарантовані ст. 55 Конституції України право на судовий захист, зокрема апеляційний перегляд справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Проте, забезпечуючи своєчасний, в межах встановлених процесуальним законом строків, розгляд справи суд не може допускати порушення основних засад судочинства таких, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність і відкритість судового процесу, пропорційність.

У зв`язку із цим законодавець визначив у процесуальних законах обставини за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а також обставини, за яких він може на власний розсуд, з огляду на конкретні обставини справи, зупинити провадження.

Статтею 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Тлумачення вказаної норми визначає 2 умови для зупинення провадження: 1) перебування сторони у складі Збройних Сил України або 2) перебування сторони у складі інших утворених до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Процесуальний закон містить імперативний обов`язок суду зупинити провадження за вказаною підставою незалежно від статусу сторони, наявності в сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), волевиявлення учасників процесу, категорії справи, ціни позову, виду вимог, що розглядаються в провадженні, чи будь-яких інших чинників. Так само закон не ставить вимог і до характеру несення стороною військової служби: за контрактом, за призовом під час мобілізації, під час особливого періоду, за місцем несення служби, посадою, званням, родом військ тощо.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Отже, зупинення провадження у справі має тимчасовий характер і не може розглядатися, як відмова у судовому захисті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі № 852/2а-2/24, аналізуючи зміст норми п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України, яка змістовно є аналогічною п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, зроблено висновок: «Конструкція п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством. Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» - Збройні сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, низкою Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався (Указ № 133/2022 від 14.03.2022, Указ № 259/2022 від 18.04.2022, Указ № 341/2022 від 17.04.2022, Указ № 573/2022 від 12.08.2022, Указ № 757/2022 від 07.11.2022, Указ № 58 від 06.02.2023, Указ № 254/2023 від 01.05.2023, Указ № 452/2023 від 26.07.2023, Указ № 734/2023 від 06.11.2023, Указ № 49/2024 від 05.02.2024, Указ № 271/2024 від 06.05.2024, Указ № 469/2024 від 23.07.2024, Указ № 740/2024 від 28.10.2024).

Наразі строк дії воєнного стану в Україні є продовженим.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Матеріали цивільної справи, яка переглядається в апеляційному порядку, містять довідку командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 № 411 від 23.04.2024 (Форма 5), з якої вбачається, що солдат ОСОБА_2 , дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 04.07.2023 (а. с. 41).

Відповідно до п. 2.8.4.3. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31.01.2024 № 40 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі) можуть видаватися довідки за формами 5, 6 (додатки 21, 22) для подання за місцем вимоги.

Таким чином, матеріали справи містять достовірні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З огляду на перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, неможливість суду за таких обставин забезпечити у цій справі дотримання всіх засад цивільного судочинства, імперативну норму п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19 зроблено висновок: «Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції».

За такої умови підстава для зупинення провадження у справі усуваються тоді, коли участь відповідача у складі Збройних Сил України припиняється відповідно до закону до припинення чи скасування воєнного стану, або у зв`язку з припинення чи скасування воєнного стану й незалежно від перебування відповідача складі Збройних Сил України.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20.06.2000).

За таких обставин, висновок суду про зупинення провадження у справі на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України є правильним, відповідає встановленим вимогам Закону та підстав для скасування такого висновку суд апеляційної інстанції не вбачає.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи викладені у апеляційній скарзі не дають правових підстав для інших висновків, ніж ті, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу позивачки необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Бойко Яна Романівна залишити без задоволення, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.07.2024 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. А. Письменний