Справа № 182/4054/22
Провадження № 2/0182/1422/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.06.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що, згідно наказу № 467 від 24.05.2018 року, вона перебувала у трудових відносинах з АТ «Нікопольський завод феросплавів», де працювала на посаді шихтовика аглоцеху. 08 січня 2020 року вона їхала на роботу в заводському автобусі «Ікарус 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з іншими заводчанами. Коли їхній автобус знаходився в районі будинку АДРЕСА_1 , приблизно о 06-50 годині, ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався по вул.Електрометалургів в м.Нікополі з боку вул.Газопровідної в напрямку вул.Героїв Чорнобиля, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Део-Нексия», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Після зіткнення автомобіль «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_2 , продовжив некерований рух та зіткнувся з автобусом «Ікарус 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який також здійснював рух у зустрічному автомобілю «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_2 , напрямку. Внаслідок вказаного ДТП, вона отримала тілесні ушкодження. З місця дорожньо-транспортної пригоди вона була одразу госпіталізована до КП «Нікопольська міська лікарня № 1»НМР» та їй була проведена хірургічна операція з приводу травматичної ампутації правої гомілки на рівні с/3. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні в м.Нікополі з 08.01.2020 року по 21.01.2020 року, звідки була переведена до травматологічного відділення КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» та в обласній клінічній лікарні вона знаходилась з 22.01.2020 року по 06.02.2020 року. 23.01.2020 року їй була проведена хірургічна операція етапна нефректомія культі с/3 гомілки. 27.01.2020 року аналогічна операція проведена повторно з ВАК-дренуванням. Для подальшого лікування (пластики рани) її перевели до опікового відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР» та на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні вона перебувала до 27.03.2020 року. Весь час з 08.01.2020 року по 27.03.2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах. Після всього цього, вона вже не могла працювати на посаді шихтовика, яку обіймала до травми, спричиненої ДТП. Згідно наказу № 237 від 01.06.2020 року, адміністрацією АТ «НЗФ» з нею був укладений строковий трудовий договір до 31.05.2021 року, з прийняттям її на посаду адміністратора (0,25 ставки) готелю «Нікополь» відділу управління соціальними об`єктами, зі звільненням від виконання роботи шихтувальника 3 розряду агломераційного цеху. За час лікування вона витратила кошти в розмірі 46 092 грн. 06 коп., про що долучила копії фіскальних чеків та видаткової накладної № 136231 від 06.02.2020 року. Згідно листа Фонду соціального страхування України від 27.07.2020 року за № 22.3 01/1530, частина витрат в сумі 38 927 грн. 76 коп., пов`язаних із її лікуванням, була повернута Фондом соцстраху, проте, сума грошей в розмірі 7 164 грн. 30 коп. не була виплачена. Зазначає, що. оскільки на даний час законодавство не вимагає наявності довіреності на керування транспортним засобом, то ОСОБА_2 керував автомобілем на відповідній правовій підставі, невиплачені витрати, у зв`язку з її лікуванням в сумі 7 164 грн. 30 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_2 . Під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 вона перебувала на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР» з 28.08.2020 року по 18.09.2020 грн. з діагнозом: рубці після травматичної гіпертрофічної кукси правої гомілки та її витрати на лікування в зазначений період повністю компенсовані Фондом соціального страхування України. Так, згідно висновку авто технічної-експертизи від 30.03.2020 року за № 19/104-9/2/347, в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 , які призвели до тяжких незворотніх наслідків, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, травматичної ампутації правої гомілки на рівні с/3, які, згідно висновку судово-медичної експертизи належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ще, найменше 22 особи, зазнали, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості. Одна людина померла на місці ДТП. Зараз кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України перебуває в Нікопольському міськрайонному суді. ОСОБА_2 , згідно довідки № 6504 від 13.08.2015 року, яка перебуває а матеріалах кримінального провадження (а.с.105), має статус учасника бойових дій та, на цій підставі, керував автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без наявності полісу цивільно-правової відповідальності. Крім цього, як на підставу звернення до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що, згідно вимог п 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТ СБУ у порядку, визначеному цим Законом. Згідно п.ґ ч.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. ОСОБА_2 є учасником бойових дій, а тому на нього розповсюджується дія ч.1 ст.13 зазначеного Закону. Згідно п.24.2 Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Так, тривалість її лікування становить: 23 дні в січні 2020 року, 29 днів в лютому 2020 року та 27 днів в березні 2020 року, усього - 79 днів. Також, вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою внаслідок ДТП травмою з 28.08.2020 року по 18.09.2020 року усього 22 дні. Загальна тривалість лікування становить 79+22 = 101 день. Розмір мінімальної заробітної плати на момент скоєння ОСОБА_2 ДТП, становив 4 723 грн. 00 коп. Таким чином, розмір регламентної плати, у зв`язку з її лікуванням, що підлягає стягненню з МТСБУ, становить: 4 723 грн. : 30 =157,43 грн. на день. Лікування тривало 79 днів, тому розмір регламентної плати становить: 157,43 х 101 = 15 900 грн. 43 коп. Наслідком скоєння ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди стала стійка втрата працездатності 80 %. Згідно довідки МСЕК, серії 12 ААБ № 622784 від 04.05.2020 року, їй встановлена 2 група інвалідності. У зв`язку з тим, що ДТП мало місце, коли вона прямувала на роботу, у довідці про інвалідність зазначено причини інвалідності трудове каліцтво. Згідно ст.26 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених, відповідно до Цивільного кодексу України. 26.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. На момент ДТП, розмір мінімальної заробітної плати становив 4 723 грн. згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік». Таким чином, стягненню з МТСБУ на її користь підлягає шкода в розмірі: 4 723 грн х 18 = 85 014 грн.00 коп. Всього розмір матеріальних витрат, пов`язаних з її лікуванням, внаслідок ДТП, становить 100 914 грн. 43 коп. та цю суму вона просить стягнути з МТСБУ. Крім того, внаслідок ДТП, вона була звільнена від виконання роботи шихтувальника 3 розряду агломераційного цеху та з нею укладений строковий трудовий договір лише до 31.05.2021 року. У зв`язку зі стійкою втратою працездатності вона отримує лише 0,25 ставки на посаді адміністратора готелю «Нікополь», хоча, до отримання травми під час ДТП, її середній заробіток становив 15 948 грн. 30 коп., згідно довідки від 14.02.2020 року. На момент подання цього позову вона отримує лише 800 грн. 00 коп. Крім цього, злочинними діями відповідача їй, окрім матеріальної шкоди, була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що вона втратила кінцівку, перенесла величезну кількість хірургічних операцій, зазнала фізичного болю, як під час ДТП, так і в результаті чисельних медичних маніпуляцій та процедур, проте, її лікування ще триває. Вона вже ніколи не зможе повернутись до нормального життя, оскільки обмежена в русі та пересуванні. Спричинену їй моральну шкоду оцінює у 300 000 грн. 00 коп. Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на її користь з МТСБУ, становить 100 914 грн. 43 коп., тому 5 % від вказаної суми становитимуть: 100 914 грн. 43 коп. х 0,05 = 5 045 грн. 72 коп. Регламентна виплата на відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з МТСБУ, менша за той розмір моральної шкоди, яку вона просить стягнути, а тому, вважає, що її залишок підлягає стягненню з ОСОБА_2 : 300 000 грн. 00 коп. 5 045 грн. 72 коп. = 294 954 грн. 28 коп. Тому, враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на її користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої їй спричинені тяжкі тілесні ушкодження, в розмірі 100 914 грн. 43 коп., та моральну шкоду в розмірі 5 045 грн. 72 коп. А також стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 7 164 грн. 30 коп. та моральну шкоду, спричинену їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 294 954 грн. 28 коп.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року суддя Багрова А.Г. відкрила провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.34-35).

03 лютого 2023 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Проц А.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено наступне. Так, вважає, що витрати на лікування та необхідність їх здійснення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров?я; розмір витрат на ліки та лікування, предмети догляду визначаються на підставі лікарських рецептів, довідок або рахунків. Тому, вважає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Тому, вважає, що долучені до матеріалів справи копії чеків та квитанцій не є належним доказом, пов?язаних з лікуванням, оскільки не можливо встановити чи пов?язані ці витрати з ДТП. Крім цього, представник відповідача просить суд звернути увагу суду на ту обставину, що моральна шкода повинна вираховуватись з належно підтвердженими витратами на лікування та стійкої втрати працездатності. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.50-51).

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, в судове засідання не прибув, проте, в матеріалах справи міститься розписка, згідно якої останній позовну заяву з додатками отримав та зазначив, що пред?явлені позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання 19 червня 2024 року сторони не прибули, від позивачка та її представника на адресу суду надійшла заява, в якій вони просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності та на задоволенні позову наполягають (а.с.136, 140, 143).

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно з ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як встановлено судом, 08 січня 2020 року ОСОБА_2 , приблизно о 06-50 годині, керував автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по вул.Електрометалургів в м.Нікополі з боку вул.Газопроводної в напрямку вул.Героїв Чорнобиля, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Део-Нексия» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Після зіткнення, автомобіль «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_2 , продовжив некерований рух та зіткнувся з автобусом «Ікарус 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який також здійснював рух у зустрічному автомобілю «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_2 , напрямку. Внаслідок вказаної ДТП, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та з місця дорожньо-транспортної пригоди була одразу госпіталізована до КП «Нікопольська міська лікарня №1»НМР», де, згідно матеріалів справи, їй була проведена хірургічна операція з приводу травматичної ампутації правої гомілки на рівні с/3. Як вбачається з довідок та виписок, ОСОБА_1 , в період з 08.01.2020 року по 21.01.2020 року, перебувала на стаціонарному лікуванні в м.Нікополі, в період з 22.01.2020 року по 06.02.2020 року, продовжила лікування в травматологічному відділенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова». 23.01.2020 року ОСОБА_1 була проведена хірургічна операція етапна нефректомія культі с/3 гомілки, 27.01.2020 року аналогічна операція проведена повторно з ВАК-дренуванням та для подальшого лікування (пластики рани) була переведена до опікового відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР», де на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні перебувала до 27.03.2020 року. Тобто, в даному випадку, та з урахуванням наданих довідок, які в суду сумніву не викликають, ОСОБА_1 в період з 08 січня 2020 року по 27 березня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах, внаслідок чого, в першу чергу, понесла витрати на лікування, а також втратила той дохід, який вона отримувала, працюючи на посаді шихтовика, яку вона обіймала до отриманої травми, спричиненої ДТП.

У відповідності до поданого позивачкою розрахунку, який сторонами відповідача оспорений не був, ОСОБА_1 послалась на вимогу закону щодо стягнення мінімального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з її лікуванням та становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Так, згідно довідок, тривалість лікування становить: 23 дні в січні 2020 року, 29 днів в лютому 2020 року та 27 днів в березні 2020 року, усього - 79 днів. Також, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманою внаслідок ДТП травмою з 28.08.2020 року по 18.09.2020 року усього 22 дні. Загальна тривалість лікування становить 79 + 22 = 101 день. Розмір мінімальної заробітної плати на момент скоєння ОСОБА_2 ДТП, становив 4 723 грн. 00 коп., а тому розмір регламентної плати у зв`язку з її лікуванням, що підлягає стягненню з МТСБУ, становить: 15 900 грн. 43 коп.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб».

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд, при вирішенні питання щодо стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди, виходить з наступного.

Згідно вимог п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТ СБУ у порядку, визначеному цим Законом. Згідно п.ґ ч.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є учасником бойових дій, а тому на нього розповсюджується дія ч.1 ст.13 зазначеного Закону.

Тому, суд вважає, що розмір регламентної виплати в сумі 15 900 грн. 43 коп. необхідно стягнути з МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, оскільки заподіяна особою шкода, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Крім цього, дане питання регулюються ст.26 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Так, на момент ДТП розмір мінімальної заробітної плати становив 4 723 грн., згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік». Таким чином, стягненню з МТСБУ на користь позивачки підлягає шкода в розмірі: 4 723 грн. 00 коп. х 18 = 85 014 грн.00 коп.

Тобто, з урахуванням обставин справи, з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, пов`язані з її лікуванням, внаслідок ДТП, на загальну суму в розмірі 100 914 грн. 43 коп.

Крім цього, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».

Враховуючи, що відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю відшкодовується страховою організацією, а тому, оскільки сума в розмірі 100 914 грн. 43 коп. підлягає стягненню, а тому від вищевказаної суми 5 % становить 5 045 грн. 72 коп., який також підлягає стягненню, тим самим повністю задовольнивши позовні вимоги до МТСБУ.

Крім цього, позивачкою були заявлені позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь матеріальні збитки, пов`язані з лікуванням, які, у відповідності до долучених чеків, становлять суму в розмірі 38 927 грн. 76 коп., що, згідно листа Фонду соціального страхування України від 27.07.2020 року за № 22.3 01/1530, частково їй була відшкодована в розмірі 31 762 грн. 96 коп., однак, залишок в розмірі 7 164 грн. 30 коп. залишився невідшкодованим та, з урахуванням обставин, підлягає стягненню в примусовому порядку.

При цьому, суд, вирішуючи дане питання, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року ОСОБА_2 було визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки (а.с.78-102).

Згідно зі статтею 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, в даному випадку, з урахуванням матеріалів справи, обставини встановленні вироком суду, яке набрало законної сили, повторному доказуванню не підлягають та свідчать про той факт, що ОСОБА_2 є особою, яка своїми діями завдала іншій особі, а, в даному випадку, матеріальні збитки, які відповідачем заподіяні ОСОБА_1 та в добровільному порядку не компенсовані, підлягають примусовому стягненню.

З урахуванням заявлених позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків в розмірі 7 164 грн. 30 коп., які останнім не оспорені, суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Крім цього, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду в розмірі 294 954 грн. 28 коп., яка полягає в тому, що їй були спричинені душевні страждання, викликанні ампутацією кінцівки, вона перенесла велику кількість хірургічних втручань, внаслідок чого позбавлена можливості повернутись до нормального життя, так як обмежена в русі та пересуванні.

Суд, при визначенні розміру стягнення моральної шкоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтями 16, 23, 1167 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тому, оскільки розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на її користь з МТСБУ, становить 100 914 грн. 43 коп., то 5 % від вказаної суми становитимуть: 100 914 грн. 43 коп. х 0,05 = 5 045 грн. 72 коп. Регламентна виплата на відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з МТСБУ, менша за той розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, а тому суд вважає, що її залишок в розмірі 294 954 грн. 28 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_2 (300 000 грн. 00 коп. 5 045 грн. 72 коп.).

Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв`язків позивача та враховуючи негативні зміни, які пов`язані з наслідками ДТП, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, а тому суд, на думку суду заявлений розмірі відповідає вимогам розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., з кожного - по 496 грн. 20 коп., оскільки позивачка при подачі позову до суду була звільнення від сплати судового збору, у відповідності до вимог ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 141, 352, 354 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_4 ), матеріальну шкоду в розмірі 100 914 грн. 43 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 045 грн. 72 коп., а всього - 105 960 грн. (сто п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят грн.) 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_4 ), матеріальну шкоду в розмірі 7 164 грн. 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 294 954 грн. 28 коп., а всього 302 118 грн. (триста дві тисячі сто вісімнадцять грн.) 58 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., з кожного - по 496 грн. (чотириста дев`яносто шість грн.) 20 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал