ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/3967/24

провадження № 22-ц/4809/1822/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Савельєва О. В.) від 13.11.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст заявлених вимог

25.10.2024 ОСОБА_1 шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендоване повідомлення № 705) звернулась до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, внесення змін щодо відомостей про батька до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

13.11.2024 ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, внесення змін щодо відомостей про батька до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява не містить підпису позивачки ОСОБА_1 , а тому, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України така заява підлягає поверненню.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, 25.11.2024 ОСОБА_1 шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендоване повідомлення № 272) апеляційної скарги до Кропивницкого апеляційного суду оскаржила її в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі, позивачка просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2024, як таку, що перешкоджає розгляду справи, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а встановлені судом обставини, що слугували підставою для повернення її позовної заяви, не відповідають дійсності. Позивачка вказує, що подана нею позовна заява з додатками та копією для відповідача містить її власноручний підпис.

4.Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові)), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

7.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя (ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950)).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19.12.1997, п. 33).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що скарга не підписана та послався на п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, згідно з яким заява повертається у випадках, коли, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України цей Кодекс, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі № 930/191/23 зазначила, що підпис це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства. Підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу. Загальноприйнятою практикою є розташування підпису автора документа наприкінці нього. Таке розташування підпису логічно завершує виклад думок автора та підтверджує його згоду з усім написаним вище; до того ж воно відповідає загальним правилам композиції тексту і сприяє його кращому сприйняттю. Отже, належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).

З матеріалів цивільної справи № 389/3967/24 вбачається, що 25.10.2024 ОСОБА_1 шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендоване повідомлення № 705) звернулась до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом (вх. суду № 21592/2024 від 01.11.2024) до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, внесення змін щодо відомостей про батька до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів (а. с. 1-9).

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією позовної заяви (а. с. 1-6), надіслана суду позовна заява не містить власноручного підпису позивачки.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках коли, зокрема, заяву не підписано.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ба більше, долучений до апеляційної скарги примірник позовної заяви з відбитом вхідного штаму Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.11.2024, який судом першої інстанції було повернуто позивачці, також не містить підпису (а. с. 30-35).

Апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивачки на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та роз`яснює право повторного звернення до суду з позовом після усунення недоліків, що стали підставою для повернення позовної заяви та дотримання рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому, колегія суддів не вбачає порушення у цій справі права на доступ позивачки до суду у зв`язку з поверненням позову, оскільки таке повернення зумовлене недотримання позивачкою положень ЦПК у частині вимог до оформлення позовної заяви та не позбавляє права повторного звернення до суду у порядку, встановленому законом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 990/55/22.

Враховуючи наведене суд першої інстанції, врахувавши норму п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

8.Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не дають правових підстав для інших висновків, ніж ті, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу позивачки необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2024 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: Л. М. Дьомич

О. І. Чельник