Дата документу 05.07.2024
Справа № 501/14/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Управління Служби безпеки України

до

відповідача: виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області

третя особа: ОСОБА_1

предмет та підстави позову: про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2 ,

ухвалив рішення та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача 03.01.2024 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (третя особа: ОСОБА_1 ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності, згідно якого просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації від №96 від 28.11.2011 про передачу у приватну власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , видане органом приватизації виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області.;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 29.11.2011 на квартиру АДРЕСА_1 , видане виконкомом Іллічівської міської ради на ім`я ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що Актом від 15.07.2002 Департамент спеціальних комунікаційних систем та захисту інформації Служби безпеки України передав Управлінню серед інших квартиру АДРЕСА_2 (на даний час Чорноморськ) Одеської області.

На підставі клопотання Управління від 06.08.2002 про включення квартир по АДРЕСА_3 до числа службових та їх розподіл співробітникам Іллічівського міськрайвідділу УСБУ рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.09.2002 №716 до числа службових жилих приміщень Управління включено серед інших квартиру АДРЕСА_1 . Цим же рішенням ОСОБА_1 видано ордер №8 на службове жиле приміщення однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного вище розпорядження до книги №25/396 обліку службових жилих приміщень УСБУ в Одеській області за №3, яка ведеться Управлінням відповідно до пункту 5 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 (далі Положення № 37), внесено відповідний запис.

Зазначена квартира на даний час продовжує рахуватися як службова квартира УСБУ в Одеській області.

Позивач вказує в позові, що у 2021 році під час проведення інвентаризації службових жилих приміщень, які рахуються за Управлінням та звірки з органами місцевого самоврядування щодо наявності та руху фонду службового житла, на запит Управління до Чорноморської міської ради Одеської області отримана відповідь про те, що квартира АДРЕСА_1 має статус службової на підставі рішення виконкому №716 від 26.09.2002.

Разом з тим, у 2023 році на запити Управління було отримано відповіді про те, що службова квартира Управління АДРЕСА_1 .

Таким чином, в інформаціях, наданої виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області наявні розбіжності в нумерації будинку, в якому розташована зазначена вище службова квартира Управління.

З приводу наявності чи відсутності розбіжностей у нумерації будинку № НОМЕР_1 або №46-А Управлінням на адресу Чорноморської міської ради скерований запит від 19.12.2023 № 65/25/4872.

Одночасно, 02.05.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності Управлінням отримана інформація про те, що квартира АДРЕСА_1 згідно розпорядження органу приватизації від 28.22.2011 №96 приватизована ОСОБА_1 з видачею 29.11.2011 відповідного свідоцтва про право власності на зазначену вище квартиру.

Управлінням було направлено запит від 04.07.2023 №65/25/2517 до Чорноморського міського голови щодо надання документів, які стали підставою для приватизації квартири АДРЕСА_1 .

Згідно отриманої відповіді вих.-вх-2742-23-3632-2023 від 13.07.2023 свідоцтво на право власності від 29.11.2011 на спірну квартиру оформлено на ОСОБА_1 на підставі розпорядження органу приватизації від 28.11.2011 №96.

Управління вважає розпорядження органу приватизації від 28.11.2011 №96 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а видане на його підставі свідоцтво про право власності на квартиру від 29.11.2011 - визнанню недійсним.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 12.02.2024 надав до суду відзив на позов (а.с.51-52), проти задоволення позову не заперечив, просив суд розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позові.

Третя особа ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з`явився, пояснення на позов не надав.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 03.01.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.36).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 08.01.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с.37-38).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 18.01.2024 відкрито провадження у справі (а.с.46-47).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 05.03.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.73).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що Актом від 15.07.2002 Департамент спеціальних комунікаційних систем та захисту інформації Служби безпеки України передав Управлінню серед інших квартиру АДРЕСА_2 (на даний час Чорноморськ) Одеської області, що підтверджується копією акту (а.с.11).

На підставі клопотання Управління від 06.08.2002 про включення квартир по АДРЕСА_3 до числа службових та їх розподіл співробітникам Іллічівського міськрайвідділу УСБУ рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.09.2002 №716 до числа службових жилих приміщень Управління включено серед інших квартиру АДРЕСА_1 (копія рішення додається). Цим же рішенням ОСОБА_1 видано ордер №8 на службове жиле приміщення однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

На підставі зазначеного вище розпорядження до книги №25/396 обліку службових жилих приміщень УСБУ в Одеській області за №3, яка ведеться Управлінням відповідно до пункту 5 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 (далі Положення № 37), внесено відповідний запис (а.с.13).

Зазначена квартира на даний час продовжує рахуватися як службова квартира УСБУ в Одеській області.

Розпорядженням органу приватизації від 28.11.2011 №96, винесеним органом приватизації виконавчого комітету Чорноморської (колишньої Іллічівської) міської ради Одеської області передано ОСОБА_1 , на підставі його заяви (а.с.26) у приватну власність квартири АДРЕСА_1 (а.с.28), відомості про право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.23).

У 2021 році під час проведення інвентаризації службових жилих приміщень, які рахуються за Управлінням та звірки з органами місцевого самоврядування щодо наявності та руху фонду службового житла, на запит Управління до Чорноморської міської ради Одеської області отримана відповідь про те, що квартира АДРЕСА_1 має статус службової на підставі рішення виконкому №716 від 26.09.2002, що підтверджується копією листа виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 16.02.2021 № Вих.вх-342-21-412-2021 (а.с.18).

Разом з тим, у 2023 році на запити Управління отримало відповіді про те, що службова квартира Управління АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями листів від 05.06.2023 №вих.вх № 2203-23-2930-2023 та від 19.07.2023 № вих.2800-23-3710-2023 (а.с.19-21).

Таким чином, в інформація, наданої виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області наявні розбіжності в нумерації будинку, в якому розташована зазначена вище службова квартира Управління.

З приводу наявності чи відсутності розбіжностей у нумерації будинку № НОМЕР_1 або №46-А Управлінням на адресу Чорноморської міської ради скерований запит від 19.12.2023 № 65/25/4872 (а.с.

Управлінням направлено запит від 04.07.2023 № 65/25/2517 до Чорноморського міського голови щодо надання документів, які стали підставою для приватизації квартири АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно отриманої відповіді вих.-вх-2742-23-3632-2023 від 13.07.2023 (копія додається) свідоцтво на право власності від 29.11.2011 на спірну квартиру оформлено на ОСОБА_1 на підставі розпорядження органу приватизації від 28.11.2011 № 96 (а.с.25).

ІV. Оцінка Суду.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових, торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Так, згідно зі статтею 1 наведеного Закону, приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Як встановлено статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Одночасно, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

У свою чергу, пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм випливає, що приватизації не підлягають квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових (стаття 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»), а їх приватизація можлива лише у випадку виключення з числа службових за наявності клопотання підприємства, установи, організації та відповідного рішення на це виконавчого комітету районної, міської в місті Ради народних депутатів (пункт 6 Положення № 37).

Аналогічні висновки містяться у Постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2023 (справа №520/15600/17).

Утім, з листів виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 16.02.2021 № вих.вх-342-21-412-2021, від 05.06.2023 № вих.вх 2203-23-2930-2023 та від 19.07.2023 № вих.вх 2800-23-3710-2023 вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_4 із числа службових жилих приміщень Управління адміністрацією не виключалась та на даний час перебуває у зазначеному статусі.

Крім того, Управління будь-яких клопотань на виключення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 з числа службових, як і на її подальшу приватизацію не надавало.

Таким чином, за відсутності клопотання Управління про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових та відповідного рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області органом приватизації в порушення вимог статті 41 Конституції України, статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 6 Положення №37, 28.11.2011 виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області винесено розпорядження № 96 про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 службової квартири Управління.

Відтак, розпорядження органу приватизації від 28.11.2011 №96, винесене органом приватизації виконавчого комітету Чорноморської (колишньої Іллічівської) міської ради Одеської області про передачу ОСОБА_1 у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , є незаконним та підлягає скасуванню, а свідоцтво про право власності від 29.11.2011, видане на його підставі підлягає визнанню недійсним.

Згідно із частини 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Також, згідно частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз постанов Верховного Суду під час касаційного перегляду рішень судів з питань застосування положень статей 257, 261, 267 ЦК України свідчить про наявність сталої практики щодо застосування строків позовної давності під час звернень органів прокуратури до суду з позовами про визнання недійсними актів органів державної влади і органів місцевого самоврядування та їх скасування.

У висновках, викладених у постановах Великої Палати Верховного суду від 22 травня 2018 у справі №469/1203/15-ц та від 20 листопада 2018 у справі №372/2592/15-ц, зазначається, що перебіг строку позовної давності починається з часу, коли особа, право якої порушено, або прокурор, який звертається за захистом порушеного права, дізналися про таке порушення. При цьому, висновки судів про те, що початок перебігу позовної давності починається з дня видання оскаржуваних розпоряджень є передчасними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 зроблено висновки про те, що у законі не наводиться перелік причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу щодо суті пред`явлених вимог. Висновок про поважність причин пропуску позовної давності можливо зробити лише після дослідження всіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Пунктом 73 Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.11.2023 (справа №755/498/22) зазначено, що питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, не залежних від позивачки причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних відомостей про такі обставини.

Позивач стверджує в позові, що 02.05.2023 це дата отримання Управлінням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо спірної квартири, то Управління вважає, що саме з цієї дати слід відраховувати строк, коли Управління дізналося про порушення своїх прав, а саме приватизацію службової квартири всупереч діючому законодавству.

Доказами того, що Управління не було обізнано про те, що вище вказана квартира приватизована та оформлена як приватна власність є зазначені вище листи виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 2021 та 2023 р.р., відповідно до яких квартира АДРЕСА_1 рахується як службова квартира Управління. Будь-яких правових приписів щодо обов`язку органу в оперативному управлінні якого знаходиться службова квартира, здійснювати її перевірку за Державними реєстрами нерухомого майна діюче законодавство не містить.

Таким чином, 3 річний строк звернення до суду із цим позовом з дати перевірки службової квартири в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Управлінням не пропущено.

Відповідно частин 2 та 5 статті 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, строки позовної давності за вказаними вимогами позивача не спливли.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, згідної платіжних інструкцій №3073 від 21.12.2023 (а.с.1) та №76 від 15.01.2024 позивачем при подачі позову сплачено 5368,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов Управління Служби безпеки України до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (третя особа: ОСОБА_1 ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації від №96 від 28.11.2011 про передачу у приватну власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , видане органом приватизації виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 29.11.2011 на квартиру АДРЕСА_1 , видане виконкомом Іллічівської міської ради на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути з виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області () на користь Управління СБУ в Одеській області (65045, м. Одеса, вул.Єврейська, 43, , МФО 820172, ДКСУ, м. Київ, р/р НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко