УХВАЛА

03 липня 2024 року

м. Київ

справа № 504/3566/21

провадження № 61-9328ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про скасування наказів про звільнення, наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на посаді, виплату вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року.

У касаційній скарзі міститься клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження. Оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року, повний текст якої складено 29 травня 2024 року, є 28 червня 2024 року, а касаційну скаргу подано до Верховного Суду 28 червня 2024 року, строк на касаційне оскарження заявницею не пропущено.

Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень);

Частиною першою статті 411 ЦПК України визначено такі підстави для касаційного оскарження: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою оскарження є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16).

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам.

У касаційній скарзі заявник не вказує підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, скарга не містить посилань на пункти, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, тобто заявник не визначив (не охарактеризував) самостійно такі посилання, як підставами касаційного оскарження.

Верховний Суд не може з власної ініціативи кваліфікувати підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки такий обов`язок покладено саме на заявника, тобто суд касаційної інстанції не має повноважень самостійно відокремлювати ті чи інші підстави касаційного оскарження вважаючи, що так розуміє сам заявник.

Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені статтею 389 ЦПК України.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником порушено вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб..

Заявник оскаржує судове рішення апеляційного суду, яким відмовлено в задоволенні позову про:

неврахування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 12 січня 2021 року № 8 в частині «укладення контрактів, на які є навантаження на другий семестр 2020/21 навчального року в обсязі відповідно до Закону України «Про вищу освіту»;

визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 05 квітня 2021 року № 77о/с в частині «за контрактом»;

визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 31 серпня 2021 року № 201 о/с щодо звільнення позивача;

поновлення ОСОБА_1 на посаді професора кафедри конституційного та міжнародного права навчально-наукового інституту права та кібербезпеки Одеського державного університету внутрішніх справ;

стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2021 року до дня фактичного розрахунку;

стягнення з відповідача вихідної допомоги в сумі 174 980,37 грн;

стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2020 року до дня фактичного розрахунку;

стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 3 292, 64 грн за кожен день з 14 грудня 2020 року до дня фактичного розрахунку;

поновлення ОСОБА_1 на посаді директора навчально-наукового інституту права та кібербезпеки Одеського державного університету внутрішніх справ;

припинення Одеським державним університетом внутрішніх справ дій щодо не призначення ОСОБА_1 директором навчально-наукового інституту права та кібербезпеки на строк до п`яти років та не укладення з ним контракту;

визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 13 липня 2021 року № 63 в/с.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте наведена норма права передбачає звільнення позивачів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, а отже, з урахуванням зазначеного та висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, відповідно до якого середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі щодо вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, водночас заявник не звільнений від сплати судового збору щодо інших позовних вимог, а саме про:

неврахування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 12 січня 2021 року № 8 в частині «укладення контрактів, на які є навантаження на другий семестр 2020/21 навчального року в обсязі відповідно до Закону України «Про вищу освіту»;

визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 05 квітня 2021 року № 77о/с в частині «за контрактом»;

стягнення з відповідача вихідної допомоги в сумі 174 980,37 грн;

стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 3 292, 64 грн за кожен день з 14 грудня 2020 року до дня фактичного розрахунку;

визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 13 липня 2021 року № 63 в/с.

Тобто щодо трьох позовних вимог немайнового характеру та вимог майнового характеру з ціною позову у загальному розмірі 4 218 342,29 грн (174 980,37 + (1 228 (днів з 14 грудня 2020 року до 25 квітня 2024 року) х 3 292,64)).

Отже, за подання касаційної скарги на судове рішення апеляційного суду щодо вимог немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в розмірі 5 448,00 грн (2 270,00 х 0,4 х 3 х 200%) та позовних вимог майнового характеру, з розрахунку максимальної ставки, в розмірі 22 700,00 грн (2 270,00 х 5 х 200%), відповідно загальний розмір судового збору за подання цієї касаційної скарги становить 22 518,40 грн (5 448,00 + 22 700,00 (х 0,8 (коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору))).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 01 серпня 2024 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара