Справа №345/3154/24
Провадження № 2/345/768/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складs головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 (спадкодавець). За життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку площею 0,0637га, кадастровий номер: :28:001:0156, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину від 03.08.2009, зареєстрованого в реєстрі за №1903. Спадкодавець, на випадок своєї смерті, склав заповіт, відповідно до змісту якого, все майно заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 23 вересня 2015 року до Калуської міської державної нотаріальної контори позивачкою подано заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Інші спадкоємці спадкодавця за заповітом - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини. Таким чином, після відмови спадкоємців за заповітом позивачка стала єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця. Однак, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку кадастровий номер: :28:001:0156 площею 0,0637 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 неможливо, оскільки чоловік позивачки ОСОБА_2 отримав 03 серпня 2009 року свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та не зареєстрував його у відділу Держкомзему у м.Калуші.

Позивачка зазначає, що спадкодавець після смерті своєї матері ОСОБА_3 дійсно отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, проте зареєструвати право власності на земельну ділянку не встиг з поважних причин, оскільки помер. Отже, у зв`язку із смертю спадкодавця державна реєстрація права власності на земельну ділянку за ним стала неможливою.

У зв`язку з цим, позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0637 га, кадастровий номер: :28:001:0156, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 18.06.2024 винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак позала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Калуської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки до складу спадщини входять виключно ті права спадкодавця, які належали йому на момент смерті, а спадкодавець ОСОБА_2 не оформив правовстановлюючі документи на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 (спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6). Спадкова справа зареєстрована 23.09.2015 (а.с.14, 15)

За життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку площею 0,0637га, кадастровий номер: :28:001:0156, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину від 03.08.2009, зареєстрованого в реєстрі за №1903 (а.с.30), свідоцтвом про народження (а.с.11), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.18-19), державним актом про право власності на землю за ОСОБА_3 (а.с.20).

Спадкодавець, на випадок своєї смерті, склав заповіт, відповідно до змісту якого, все майно заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.7, 16).

23 вересня 2015 року до Калуської міської державної нотаріальної контори позивачкою подано заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця (а.с.8).

Інші спадкоємці спадкодавця за заповітом - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини (а.с.9, 10).

Таким чином, судом встановлено, що після відмови спадкоємців за заповітом позивачка стала єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця, як його дружина, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.12).

Однак, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку кадастровий номер: :28:001:0156 площею 0,0637 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 неможливо, оскільки її чоловік ОСОБА_2 отримав 03 серпня 2009 року свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та не зареєстрував його у відділу Держкомзему у м.Калуші (а.с.17).

Судом встановлено, що спадкодавець після смерті своєї матері ОСОБА_3 дійсно отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.30), проте зареєструвати право власності на земельну ділянку площею 0,0637га, кадастровий номер: :28:001:0156, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 на своє ім`я, набувши у повному обсязі права власності на земельну ділянку, не встиг з поважних причин, оскільки помер.

Як вбачається з витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є предметом спору, становить 1575,50 грн. (а.с.24).

Також до матеріалів справи долучено копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості, яка виготовлена позивачкою (а.с.25-40).

В силу вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, у зв`язку із смертю спадкодавця державна реєстрація права власності на земельну ділянку за ним стала неможливою.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Згідно з ч.1ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У ст.328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу вимог ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності з п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч.2 ст.16 ЦК України, є визнання права.

Стаття 386 ЦК України говорить про те, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що через наявність відмови нотаріуса, позивачка не може скористатися своїм правом на оформлення в установленому порядку спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є земельна ділянка площею 0,0637га, кадастровий номер: :28:001:0156, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 .

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, оскільки у передбачений строк звернулося до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за заповітом відмовилися ід прийняття спадщини. Тому суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,0637га, кадастровий номер: :28:001:0156, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий