П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Київ

Справа №372/1001/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/3327/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В. за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Тиханського О.Б. 07 квітня 2020 року у м. Обухів, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У березні 2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду першої інстанції із вищевказаною заявою, в якій просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Заява мотивована тим, що 23 лютого 2011 року Обухівський районний суд Київської області було ухвалено рішення у справі № 2-110/11 про стягнення з боржників (відповідачів), якими є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №11_243-11/07-А(МФ).

15 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 11_243-11/07-А(МФ), укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Боржником.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» також вказував на те, що заміна сторони правонаступником може відбуватись як при відкритому виконавчому провадженні , так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником - задоволено.

Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 2-110/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до відповідачів, якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №11_243-11/07-А(МФ).

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга в якій він посилається на неправильне застосування судом норм процесуального і матеріального права. Вказує на те, що виконавче провадження, на час подання заяви про заміну стягувача, не було відкрито, а строки подання виконавчого листа сплили. Заявником при подачі заяви не ставилось питання щодо поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначає, що відомостей щодо звернення ПАТ «Фінанси та Кредит» до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, в матеріалах справи не має.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи заяву про заміну стягувача залишив поза увагою обставину, що заява про заміну стягувача його правонаступником подана після спливу строку, в межах яких ПАТ «Фінанси та Кредит» мав можливість реалізувати своє право звернутись з виконавчим листом до органів примусового виконання рішень, що в свою чергу призвело до видачі дубліката виконавчого листа із штучним та незаконним обґрунтуванням щодо нібито втрати виконавчого листа.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» щодо заміни стягувача відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Пучко В.Д. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» - Воронков О.М. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Інші особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2011 року задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 92061,2 грн, судовий збір в сумі 920,61 грн, витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, витрати пов`язані з поданням оголошення в газету «Київська правда» в сумі 350 грн, а всього 93451 (дев`яносто три тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня 81 копійка /т.1 а.с.102-103/.

На вимогу позивача судом першої інстанції виконавчий лист був направлений засобами поштового зв`язку /т.1 а.с.105-109/.

Матеріали справи місять копію виконавчого листа з якого вбачається, що рішення суду набрало законної сили 10 березня 2011 року, термін пред`явлення до виконання визначений 1 рік, датою видачі виконавчого листа є 11 серпня 2011 року /т.1 а.с.115-116/.

17 березня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду першої інстанції з заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником. В обґрунтування заяви ТОВ «Вердикт Капітал» вказувало, що на підставі договору про відступлення прав вимоги від 15 листопада 2018 року, укладеним з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» , воно набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 11_243-11/07-А(МФ), укладеного з боржником у цій справі /т.1 а.с.110-114/.

До цієї заяви долучені: копія Договору про відступлення прав вимоги, укладеного 15 листопада 2018 року між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» з додатком № 1, який містить реєстр договорів, в тому числі із зазначенням позичальника ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Вердикт Капітал» як фінансової установи, копія протоколу електронного аукціону від 24 жовтня 2018 року, виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Вердикт Капітал», копія квитанції про здійснення оплати за умовами договору, копія довіреності на представника, дані про відправлення поштової кореспонденції відповідачам у цій справі /т.1 а.с.117-1134/.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником - задоволено.

Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 2-110/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до відповідачів, якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №11_243-11/07-А(МФ).

Ухвала суду мотивована тим, що сторона виконавчого провадження стягувач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вибув з виконавчого провадження в зв'язку передачею ним права вимоги за кредитним договором правонаступнику на підставі правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч.1 ст. 517 ЦК України).

В порядку визначеному ч.1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст.442 ЦПК України).

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч.ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Положеннями ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) було визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч.2 цієї норми законодавства строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року регулює загальні строки виконавчого провадження та визначає, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стаття 12 цього Закону - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Частиною 1 цієї статті визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Положеннями частини 4 цієї статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. (ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Велика Палата Верховного суду у постанові 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 вказала на наступне.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. (п.62)

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. (п.68)

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав. (п.69)

Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від зазначеного правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, але, враховуючи кількісну складову різного тлумачення процесуального правонаступництва та заміни сторони виконавчого провадження, але вважала за необхідне уточнити його зміст з урахуванням такого. (п.70)

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. (п.74)

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження. (п.75)

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. (п.80)

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства. (п.81)

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. (п.92)

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети. (п.93)

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі. (п.94)

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва. (п.95)

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. (п.96)

З наведених обставин справи вбачається, що заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2011 року задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнута сума заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Матеріали справи місять дані про направлення позивачу виконавчого листа засобами поштового зв`язку. Натомість в матеріалах справи відсутні дані про реалізацію позивачем своїх прав на пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах визначеного законом строку. Також у базі даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутні дані про виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду.

Новим кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» при зверненні до суду із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником не вказано і не надано доказів щодо наявності виконавчого провадження, також не було поставлено питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який сплив у 2012 році.

Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав можливості відкриття виконавчого провадження, яке на час вирішення питання судом першої інстанції не було відкрито, позбавлене процесуальної мети. Таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на час подання заяви про заміну стягувача, виконавче провадження не було відкрито, строки подання виконавчого листа сплили і заявником не ставилось питання щодо поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання знайшли своє підтвердження.

Вказане, у свою чергу, мало б бути наслідком залишення заяви нового кредитора без задоволення, проте це не було враховано судом першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин справи, що і призвело до неправильного застосування норм процесуального права.

В порядку визначеному ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 02 липня 2024 року