ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8362/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 грудня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Котенко Р. В.

за участю секретаря Троцковець К. В.

за участю:

представника позивача Калугіна Д. О.,

сторони не з`явились,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник позивача адвокат Мельниченко Микола Сергійович з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що 11.05.2024 ОСОБА_2 керував автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Харченка у м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не впоравшись з керуванням виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та який належить ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

ДТП сталася внаслідок винних дій водія автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.06.2024 у справі № 753/10477/24.

Цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна».

27.06.2024 за результатами розгляду страхової справи ПрАТ «СК «Граве Україна» виплатила на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 51 380,20 грн.

Згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного на замовлення позивача 27.05.2024, ринкова вартість автомобілю марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 305 709,75 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу склала 72 966,57 грн, вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, склала 137 008,55 грн.

Посилаючись на положення статті 1194 ЦК України, представник позивача зазначає, що розмір завданої позивачу майнової шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, тому різницю майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, має сплатити відповідач, а саме - 85 628,35 грн, яку просить стягнути з відповідача.

02 вересня 2024 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання 01 жовтня 2024 року.

У судове засідання 01 жовтня 2024 року з`явився представник позивача адвокат Калугін Д. О. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи було відкладено до 29 жовтня 2024 року у зв`язку із неявкою відповідача.

У судове засідання 29 жовтня 2024 року з`явився представник позивача адвокат Калугін Д. О. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи було відкладено до 20 листопада 2024 року у зв`язку із неявкою відповідача.

У судове засідання 20 листопада 2024 року сторони не з`явились. Розгляд справи було відкладено до 12 грудня 2024 року.

У судове засідання 12 грудня 2024 року сторони не з`явились, про час та місце повідомлені належним чином.

12 грудня 2024 представником позивача адвокатом Калугіним Д. О., до початку судового засідання, до суду була подана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Вказав, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що власником автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим 12.12.2008 ВРЕР-11 УДАІ в м. Києві.

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 11.05.2024 ОСОБА_2 керував автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Харченка у м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не впоравшись з керуванням виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

27 червня 2024 року ПрАТ «СК «Граве Україна» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування по страховому акту № 10.90112343.1/KOS 51 380,20 грн, що підтверджується довідкою АТ «Райффайзен Банк» від 05.07.2024 про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 .

Згідно зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 27 травня 2024 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , ринкова вартість автомобілю марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 305 709,75 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу склала 72 966,57 грн, вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, склала 137 008,55 грн.

Надавши оцінку зібраним доказам, як у їх сукупності так і кожному окремо, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на вказане, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону.

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , згідно з пунктом 22.1. якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки..

Верховний Суд у постановах від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 757/29950/14-ц вказав: «системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.».

Разом з тим, Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, як було встановлено судом, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобілю «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, склала 72 966,57 грн. Тобто саме цю суму відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мало відшкодувати ПрАТ «СК «Граве Україна» позивачу.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яку мало сплатити позивачу ПрАТ «СК «Граве Україна», а саме - 64 041,98 грн, виходячи із розрахунку (137 008,55 грн - 72 966,57 грн = 64 041,98 грн).

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, представником позивача вказано, що позивач поніс судові витрати у виді судового збору у розмірі 1 211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 6ED2-M6Y7-LZEE від 23.07.2024.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правової допомоги № 370/24 від 02.07.2024, укладеного між АБ «Мельниченко та партнери» та позивачем, відповідно до п. 2.3.1 якого клієнт зобов`язується оплатити послуги Бюро вартістю 25 000,00 грн; копію акту приймання-передачі послуг за вказаним договором від 23.07.2024; копію квитанції про оплату № 281363306 від 02.07.2024 про оплату послуг АБ «Мельниченко та партнери» за договором № 370/24 у сумі 25 000,00 грн.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, часткового задоволення позову (74,79%), суд вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 905,86 грн (1 211,20 х 74,79% = 905,86 грн) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 697,50 грн (25 000,00 х 74,79% = 18 697,50 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 76-81, 89, 133, 141, 178, 258-259, 263-265, 268, 279-281, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 64 041,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 905,86 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 697,50 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя Р. В. Котенко