Справа № 752/8360/22
Провадження № 2/752/778/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, -

присутні:

позивач: не з`явився

представник позивача: Осадько О.О. - адвокат (ордер серія СА №1053060 від 20.04.2023р.)

відповідач: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , а у листопаді 2022 р. - уточнений позов, за результатом розгляду якого позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, а саме: «...У Вас берут деньги, чтоб вместо Вас выкупить аллокации, новую, вернее, свою локацию выкупить Вашими деньгами. Там выходят на иксах, они Вам ничего не отдают, продают на иксах, откупает количество токенов, когда они уже укатались или там мы ниже уже цены IDO, Вам просто их отдают...» (фаза відео 7:17-7:38); «...она говорила, что миллион долларов по оценке они заработали, но понятно что просто украли у людей большинство...» (фаза відео 10:43-10:49); «...не было никакого refiunda, просто она купила блоктопию за счет оплаченной аллокации ....» (фаза відео 13:01-13:06); «...и вот отхватила $50к, тамже они не отдают даже мелкие, хотят всем урезать не все так просто...» (фаза відео 13:40-13:45); «...то есть оно просто забирала себе все, вот есть соус-скан, транзакция, я так понимаю ну вот все получили XTAG, все есть...» (фаза відео 14:45-14:55); «...шантажировали, это она спрашивает чтобы отдать задержанный на два месяца разлог токенов, и так далее, ну то есть просто искали причины по политическом, там да, задавая провокационные вопросы...» (фаза відео 18:21-18:37);

«...там просто вот они кинули и так дальше...» (фаза відео 19:37-19:39); «...у нее все хорошо, но она кидает людей своих приватках и так далее...» (фаза відео 20:28-20:33); «...но пусть люди не теряют свои деньги на таких бездарях, то есть вот которая п. по хотят разводить...» (фаза відео 21:57-22:03), оприлюднену на офіційному зареєстрованому YouTube-каналі ОСОБА_2 під назвою ІНФОРМАЦІЯ_6,

розміщеної за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом опублікування в мережі Інтернет на офіційному зареєстрованому YouTube-каналі ОСОБА_2 , наступного тексту спростування: Інформація «…У Вас берут деньги, чтоб вместо Вас выкупить аллокации, новую, вернее, свою локацию выкупить Вашими деньгами. Там выходят на иксах, они Вам ничего не отдают, продают на иксах, откупает количество токенов, когда они уже укатались или там мы ниже уже цены IDO, Вам просто их отдают...»; «...она говорила, что миллион долларов по оценке они заработали, но понятно что просто украли у людей большинство...»; «...не было никакого refiunda, просто она купила блоктопию за счет оплаченной аллокации ....»; «...и вот отхватила $50к, тамже они не отдают даже мелкие, хотят всем урезать не все так просто...»; «...то есть оно просто забирала себе все, вот есть соус-скан, транзакция, я так понимаю ну вот все получили XTAG, все есть...»; «...шантажировали, это она спрашивает чтобы отдать задержанный на два месяца разлог токенов, и так далее, ну то есть просто искали причины по политическом, там да, задавая провокационные вопросы...»; «...там просто вот они кинули и так дальше...»; «...у нее все хорошо, но она кидает людей своих приватках и так далее...»; «...но пусть люди не теряют свои деньги на таких бездарях, то есть вот которая п. по хотят разводить...» розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою ІНФОРМАЦІЯ_6, є недостовірною та неправдивою, такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 та посягає на честь гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 »; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної та неправдивої інформації в розмірі 351 000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 51 090,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що вона веде професійну діяльність у мережі Інтернет на своєму офіційно зареєстрованому YouTube-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 який був зареєстрований 13.03.2021р. Кількість підписників каналу перевищує 60 тис. осіб, а загальна кількість переглядів становить понад 3,4 млн. Позивач також надає інформаційно-консультаційні послуги через Інтернет, такі як навчання, консультування, організація форумів, підготовка навчальних курсів та проведення їх. Однак, на дату 01.07.2022р. на каналі YouTube ОСОБА_2 (Відповідача) була оприлюднена недостовірна інформація щодо позивача під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (ІНФОРМАЦІЯ_1). Ця інформація порушує особисті немайнові права позивача, включаючи честь, гідність і ділову репутацію, оскільки, своїми висловами у створеному відео відповідач формує негативну громадську думку про позивача та руйнує її репутацію, що впливає на повагу до честі та гідності. Такі дії створили негативну соціальну оцінку особи позивача в очах громадськості, що підтверджується негативними коментарями до відео, адресованими позивачу. Внаслідок поширення недостовірної інформації було зафіксовано зменшення доходів позивача від монетизації її YouTube-каналу

«ІНФОРМАЦІЯ_7» та телеграм-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_8». За останні три місяці від YouTube-каналу відписалося 5 172 підписника, а від телеграм-каналу - тисячі підписників, що призвело до зменшення прибутку від монетизації YouTube-каналу на 68% та телеграм-каналу на 25%. Це створює передумови для визнання матеріальних збитків, включаючи втрати від монетизації каналів, які позивач могла б отримати за звичайних умов, та за розрахунком позивача сума збитків складає 51 090,00 грн., яка представляє собою втрату доходу від монетизації її YouTube-каналу та телеграм-каналу за три місяці, враховуючи відписання підписників та зменшення прибутку. Всі ці обставини призвели до серйозних труднощів у реалізації соціально та особисто значущих потреб позивачки. Позивачка виявилася в ситуації, де її особисте та професійне життя стали об`єктом неправдивих та негативних висловлювань, що призвело до збитків у монетизації її YouTube-каналу та телеграм-каналу, а також до порушення її емоційного та психологічного стану. Враховуючи вищезазначені обставини та принцип розумності та справедливості, розмір спричиненої моральної шкоди оцінюється в 351 000 гривень.

Ухвалою судді від 17.08.2022 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про розгляд даної справи.

Під час розгляду справи відповідач відзив на позов не направив, у судові засідання не з`являвся.

Ухвалою суду від 26.04.2023р. підготовче провадження у справи було закрито та призначено судове засідання з розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

У судовому засідання представник позивача позов підтримав в повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, уповноваженого представника не направив, із заявами/ клопотаннями на адресу суду не звертався.

Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивач стверджує, що відповідачем ОСОБА_2 на його офіційному каналі в загальновідомій платформі для завантаження, перегляду та розповсюдження відео «YouTube» поширено відео за посиланням у мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_1, яке розповсюджує інформацію стосовно позивача, яка є фактичним твердженням, не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові правов ОСОБА_1 .

При перевірці судом інформації розміщеної за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є спірною між сторонами, встановлено, що відео не є доступним та було заблоковано, а отже оригінал електронного доказу відсутній на день винесення рішення в даній справі.

У підтвердження розповсюдження відео та з метою фіксації інформації, яка в ньому міститься та є предметом даного позову, позивачем долучено до справи оптичний диск, який досліджено судом та встановлено наступне.

Диск містить один файл формату «МР4» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9», при відкритті якого відтворюється відео довжиною у 23 хв. 58 сек.

Під час перегляду відео виявлено, що воно є результатом запису екрану комп`ютера автора, має закадровий голос, що на початку відео ідентифікує розмовника як « ОСОБА_2 », і проводить риторику, яка вказує на особу позивача та містить характеристику певного роду діяльності.

Джерело походження даного відео суду не відоме, доказів на розповсюдження відео, саме за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, в загальновідомій платформі «YouTube» не надано.

Будь-якого іншого доказу, письмового чи електронного, який би фіксував вміст інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять.

До матеріалів справи також долучено скріншоти веб-стрінок, які судом не можуть бути прийняті у вигляді письмового доказу, оскільки як письмовий доказ роздруківка не завірена буд-яким офіційним способом, зокрема, таких як: нотаріальне посвідчення або адвокатське, що позбавляє суд можливості перевірити автентичність змісту, зазначеному в роздруківці, до оригіналу, зокрема, веб-сторінки.

Так само, адвокатом не подано до суду іншого письмового доказу, який був належним та допустимим для засвідчення автентичності тексту, а саме, що інформація, викладена в роздруківці, є оригінальною та відповідає веб-стронці, до прикладу, об`єктивно складеного адвокатом протоколу огляду веб-сторінки, висновку спеціаліста, у питанні щодо змісту веб-сторінок, включаючи питання про його автентичність або ж електронної копії веб-сторінки, підписаної електронним цифровим підписом.

Що стосується самого змісту відео, його контексту та авторства суд зазначає, що прямо на особу, визначену відповідачем у справі воно не вказує.

Як вже зазначалось вище, відео створено шляхом запису екрану комп`ютера автора і містить відображення роботи різних комп`ютерних програм і певних веб-сторінок. Автор постійно переміщується між комп`ютерними програмами, активуючи вікна програм у повному розширенні не послідовно, а в залежності від контексту його виступу. Серед веб-сторінок на відео є і фіксація каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », більшої ідентифікації, зокрема, посилання на канал, з відео встановити неможливо.

Отже, за переконанням позивача, наведені відомості свідчать про те, що визначений ним відповідач є оповідачем на відео, користувачем каналу, на якому було оприлюднено неправдиву та недостовірну інформацію про позивача, та саме визначений позивачем відповідач має нести відповідальність за поширену недостовірну інформацію як власник ресурсу.

Так, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий

захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Оскільки позивачем не доведено перед судом факт поширення спірної інформації, зокрема, її розповсюдження, передачу серед широкого кола людей, чи аудиторії ЗМІ, чи користувачів на різних платформах, таких як:, соціальні мережі, веб-сайти, блоги і т.д., що в залежності від способу її поширення впливає на визначення належності відповідача у справі.

Тобто, посилання позивача, що недостовірна інформаціїя була поширена на «YouTube» каналі, матеріалами справи не підтверджено. Висновки фахівця в галузі дослідження телекомунікаційних систем відсутні.

З клопотанням про призначення у справі судової експертизи для проведення комп`ютерно-технічного дослідження та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів для встановлення власників аккаунтів, розміщених на ресурсах-посиланнях, із залученням фахівців для дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) позивач не звертався.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність юридичного складу

правопорушення, яке є підставою для захисту порушеного права у спосіб, передбачений ст. 277 ЦК України, оскільки в даному випадку позивачем не доведений факт поширення відповідачем інформації, яка стосується позивача, як необхідний елемент юридичного складу такого правопорушення.

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з вищенаведеного, дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знаходить достатнього належного підтвердження поширення відповідачем інформації, яку позивач просить спростувати у своїх позовних вимогах, а тому приходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

У зв`язку з цим суд не досліджує повно та всебічно характер поширеної інформації та не здійснює оцінку її достовірності.

Суд бажає відзначити, що інформація, яку позивач просить спростувати у своїй позовній заяві, подана не державною мовою та містить складну термінологію, оцінку якої можуть провести виключно спеціалісти у даній галузі. Це важливий аспект, оскільки навіть у разі підтвердження факту її поширення, суд втратив би можливість відповідно оцінити її зміст у відповідності до вкладеного в неї контексту, включаючи питання, чи є ця інформація фактичною чи оціночною. Таким чином, в аналогічних ситуаціях розумним є додавати до справи належним чином засвідчений переклад цієї інформації на українську мову та комплексний висновок експерта.

Вимоги щодо стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача. Оскільки суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання інформації недостовірною та у визнанні порушеними особистих немайнових прав позивача, то вимоги щодо стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Витрати позивача, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 24.01.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська