Справа № 242/1792/18
Провадження № 6/242/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., за участі секретаря судового засідання Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

встановив:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування якої зазначив, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання дій неправомірними та про зобов`язання вчинити певні дії. Визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо списання коштів у сумі 14745 грн. 73 коп., протиправними. Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягненні кошти у розмірі 14745 грн. 73 коп. зарахувавши їх на депозитний рахунок згідно з договором №SAMDN3409 укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 . Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 21840 грн. 00 коп. зарахувавши на картковий рахунок по платіжній картці № НОМЕР_1 . До теперішнього часу судове рішення не виконано. Постановою державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м.Київ від 08.11.2019 року по виконавчому провадженню №ВП №59478185 виконавче провадження було закінчено без виконання на підставі ст.39 ч.1 п.11 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанова стягувачеві не надсилалась. Була отримана 29.12.2023 року на адвокатський запит представника позивача. На підставі ст. 63 ч.3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто до суду. В ході примусового виконання судового рішення, у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду на нього двічі постановою державного виконавця було накладено штраф, та до Печерського ВП надіслано подання про відкриття кримінального провадження. Тобто, державним виконавцем були прийняті всі, передбачені в даному випадку заходи щодо примусового виконання судового рішення. Вищевикладене свідчить про те, що на даний момент виконання судового рішення є неможливим. Неможливість виконання судового рішення визначається в тому числі не бажанням боржника відповідача виконувати судове рішення. Таким чином, вважає за необхідне змінити спосіб виконання рішення із зобов`язання відповідача повернути позивачу відповідні кошти на стягнення цих коштів з відповідача на користь позивача.

В судовому засіданні заявник та представник заявника не з`явились, надавши заяву про слухання справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили суд задовольнити.

Представник боржника ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28.12.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанку» задоволено, а саме: визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо списання коштів у сумі 14745, 73 грн. протиправними; заборонено ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювати безпідставне зняття без згоди ОСОБА_1 грошових коштів з його депозитного рахунку згідно з договором №SAMDN3409; зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягненні кошти у розмірі 14745,73 грн. зарахувавши їх на депозитний рахунок згідно з договором №SAMDN3409 укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 ; зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 21840,00 грн. зарахувавши на картковий рахунок по платіжній картці № НОМЕР_1 , та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави у розмірі 2819,20 грн.

Згідно постанови ВП № 59478185 від 08.11.2019 року, державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук А.С., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 242/1792/18 виданого 11.06.2019 р. Селидівським міським судом Донецької області закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно частини першої ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною третьою ст. 435 ЦПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлений ст.16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України „Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Із аналізу вищевказаних норм законодавства випливає, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати суть судового рішення.

Відповідно до правової позиції постанови Верховного Суду України від 25 листопада 1995 року у справі №6-1829цс15 - поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною або встановлення способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11 -рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна або встановлення способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Заявлений, інший спосіб виконання не змінює зміст рішення, а саме спосіб захисту, суть якого полягає у відшкодуванні збитків спричинених порушеним правом. Винятковість обставин, полягає в тому, що підривається авторитет державних органів через невиконання судового рішення за бажанням боржника.

Таким чином, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з урахуванням принципів верховенста права, беручи до уваги наявність у ПАТ КБ «Приватбанк» невиконаних зобов`язань, покладених на них зазначеним рішенням, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, шляхом стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнутих коштів.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про зміну способу і порядку виконання судового рішення - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28.12.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання дій неправомірними та про зобов`язання вчинити певні дії, в частині: «зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно стягненні кошти у розмірі 14745,73 грн. зарахувавши їх на депозитний рахунок згідно з договором №SAMDN3409 укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 ; зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 21840,00 грн. зарахувавши на картковий рахунок по платіжній картці № НОМЕР_1 ».

Встановити наступний порядок виконання:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_4 безпідставно стягненні кошти у розмірі 14745 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 73 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк на користь ОСОБА_4 21840 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Черков В.Г.