Справа № 584/1541/23
Провадження № 2/584/109/24

19.12.2024 Путивльський районний суд Сумської області
в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.
при секретарі Зікрати Я.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі договору дарування серії ВАВ № 658016 від 23.10.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 1949, є власником 41/50 частки житлового будинку загальною площею 56,8 кв.м, житловою площею 30,0 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
На підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26.03.2003 земельна ділянка площею 0,0661 га, надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, належить позивачеві на праві спільної часткової власності (41/50 частина).
З 2002 року позивач безперервно володіє та користується зазначеним майном.
У 2004 році частина житлового будинку, а саме 9/50 частин, яка є власністю відповідача, була вкрай в занедбаному, аварійному стані, а тому порушилася. Відбувся зсув нежитлових стін, що спричинило повне руйнування однієї з нежитлових кімнат та частини даху над цими кімнатами, що в результаті потягло за собою зсув житлових кімнат, що перебували у власності позивача.
Позивач ОСОБА_1 одразу звернулася до міської ради з проханням встановити власника 9/50 частини, що частково зруйнувалася та почала порушувати право власності позивача. Окрім цього, позивач ОСОБА_1 просила орган місцевого саморядування, аби останній відновив "безхазяйне" зруйноване майно. Звернення не мало результатів, відповідач попросив зачекати рік.
Оскільки зруйнована до фундаменту кімната, що не належить позивачеві, спричинила руйнування вже житлової кімнати, що належить позивачеві, остання була змушена за власні кошти відновлювати як свою 41/50 частину, так і аварійну "безхазяйну" 9/50 частину житлового будинку.
Поступово позивач відновила весь житловий будинок та в 2007 році провела опалення на весь будинок, включаючи 9/50 частину житлового будинку.
У листопаді 2019 року, оскільки власник зазначеної частки будинку так і не з`явився, позивач ще раз звернулася до Путивльської міської ради із проханням встановити власника 9/50 частини будинку АДРЕСА_1 . У разі неможливості встановити власників, позивач просила розпочати оформлення відумерлої спадщини для подальшого викупу нею даної частини житлового будинку.
У відповідь на дане звернення, 12.12.2019 міський голова Путивльської міської ради у письмовій відповіді порадив звернутися до Путивльського БТІ.
25.06.2021 позивач повторно звернулася до Путивльської міської ради. У відповідь їй було надано копію правовстановлюючого документу на 9/50 частини її домоволодіння, а саме - договір дарування цієї частини від 21.05.1969 ОСОБА_3 (дарувальник) ОСОБА_4 (обдарована), зареєстрованого в реєстрі за № 760.
У даному договорі дарування була зазначена адреса проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 .
На вказану адресу позивачем було направлено поштовий лист з метою врегулювання даної проблеми, що виникла. Однак, лист був повернутий, в зв`язку з неіснуванням такого отримувача.
Позивач ще раз звернулася до Путивльської міської ради, де їй порадили звернутись до суду із позовом про визнання права власності на 9/50 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Оскільки з 2002 року позивач фактично володіє, користується та утримує весь житловий будинок за власні кошти, з моменту придбання 41/50 частини житлового будинку власник 9/50 частини будинку, або її спадкоємці не з`являлися, позивач просила визнати за нею право власності на 9/50 часток житлового будинку садибного типу, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., з відповідною часткою надвірних споруд та будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю, а витрати по справі просила покласти на неї.
26.04.2024 від позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просила визнати за нею право власності на 9/50 часток житлового будинку садибного типу, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., з відповідною часткою надвірних споруд та будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Уточнену позовну заяву позивач обґрунтовувала тим, що після подачі позову нею був отриманий технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_3 , в якому зазначені технічні характеристики будинку та надвірних споруд станом на листопад 2023 року.
Посилаючись на зазначене, позивач просила визнати за нею право власності 9/50 часток житлового будинку садибного типу, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., з відповідною часткою надвірних споруд та будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 25.01.2024 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 01.04.2024 за клопотанням позивача витребувано докази.
Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 18.07.2024 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 19.12.2024 постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 27.12.2024 судом виправлено описку в п. 2 резолютивної частини рішення суду.
В судове засідання позивач не з`явилася, її представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій справу просила слухати за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року.
Як роз`яснено у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2017 № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке : володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником 41/50 частки житлового будинку АДРЕСА_4 , на земельній ділянці площею 0,06 га, яка знаходиться у комунальній власності, де розташовані житловий будинок А-1, літня кухня Б, сарай В, прибудова Б, паркан № 1-3. 41/50 частка складається з коридору 1-3 площею 2,7 кв.м, кімнати 1-5 площею 11,8 кв.м, кімнати 1-6 площею 17,9 кв.м, веранди 1-1 площею 14,1 кв.м, погрібу Пг, 1/2 частка паркану № 1-3, житловою площею 29,7 кв.м, що вбачається з фотокопії договору дарування від 23.10.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 1949 (а.с. 11).
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.10.2023 підтверджена та обставина, що відомості щодо житлового будинку АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі Іпотек відсутні (а.с. 10).
З фотокопії державного акту серії ІІ-СМ № 048003 від 26.03.2003 вбачається, що його видано ОСОБА_1 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , в тому, що на підставі рішення 6 сесії 24 скликання Путивльської міської ради народних депутатів від 05.02.2003 їй передається у власність 41/50 частина земельної ділянки площею 0,0661 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 , її передано для обслуговування жилого будинку та господарських будівель в спільній частковій власності з ОСОБА_5 (9/50 частин) (а.с. 12).
З фотокопії листа Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 10.10.2023 № 1895/417-23 вбачається, що в результаті перевірки реєстру других (архівних) примірників державних актів на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_5 встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , у відділі № 1 не обліковується. Інформацією про реєстрацію прав на земельні ділянки в період з 01.01.2013 по теперішній час відділ № 1 не володіє (а.с. 26).
З фотокопії заяви позивача від 27.11.2019 на адресу Путивльського міського голови вбачається, що остання зверталася до міської ради з заявою про встановлення власника частини будинку по АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що будівля завалилася, а вона була вимушена відновити її за власні кошти. В разі відсутності співвласника позивач просила міську раду розпочати процедуру оформлення відумерлої спадщини з наступним викупом позивачем зазначеної частки (а.с. 14).
Листом Путивльської міської ради від 12.12.2019 позивача повідомлено про необхідність звернення до Путивльського БТІ та суду (а.с. 16).
25.06.2021 та 14.07.2021 позивач звернулася з заявою на ім`я міського голови з проханням встановити власника другої частки житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 13, 15).
На виконання звернення позивача міською радою було надано копії відповідних документів, а також рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю (а.с. 17-19).
З фотокопії договору дарування від 21.05.1969, зареєстрованого в реєстрі за № 760, вбачається, що власником 9/50 частин житлового будинку АДРЕСА_5 є ОСОБА_4 (а.с. 20-21).
З фотокопії рішення Путивльської міської ради Сумської області від 22.12.2022 № 1345-МР та додатка до нього вбачається, що АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_3 (а.с. 38).
З фотокопії технічного паспорта від 06.11.2023 на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа будинку складає 62,1 кв.м, а житлова площа будинку складає 35,6 кв.м (а.с. 57-62).
Фотокопіями відповідних договорів, квитанцій та товарних чеків підтверджені ті обставини, що позивач з 2003 року несе витрати на утримання будинку АДРЕСА_1 , ремонтує його (а.с. 63-83).
Статтею 3 ЦК України встановлена презумпція добросовісності, яка у цій справі відповідачем не спростовується.
Враховуючи наведені правові норми та встановлені обставини суд дійшов до висновку, що оскільки позивач з 2004 року добросовісно, відкрито та безперервно володіла 9/50 частками будинку, який поділу (виділу) не піддавався та порядок користування яким між його власниками не встановлювався, тому є підстави для задоволення позову.
Судові витрати у справі не розподіляються за відповідним клопотанням позивача.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
1. Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , задовольнити повністю.
2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/50 часток житлового будинку садибного типу, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., з відповідною часткою надвірних споруд та будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Путивльським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі невручення заочного рішення суду у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд шляхом подачі відповідної заяви протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.12.2024.

Суддя С.М.Токарєв