Справа № 486/305/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Кірімової О.М.

секретаря судового засідання Рожкової Т.М.,

Поплавської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника служби у справах дітей Тишкевич Є.Р.,

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у 2016 році познайомився із ОСОБА_4 , а в подальшому їх стосунки стали близькими та вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син, ОСОБА_3 .

Після початку повномасштабного вторгнення країни агресора, спільне життя з відповідачкою змінилося. На початку квітня 2022 року позивач вступив до Збройних Сил України та на даний час несе військову службу. Відповідач, у листопаді 2022 року, залишивши сина у матері позивача. виїхала за кордон до Чехії попередньо на постійне місце проживання. З того часу по січень 2024 року ОСОБА_4 двічі приїздила в Україну. Тому з листопада 2022 року по теперішній час дитина проживає з бабусею. Позивач матеріально забезпечує дитину, однак рідко бачиться із сином та йому прикро, що дитина підростає без його піклування. Також, відповідач тривалий час не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, хоча має таку можливість, не піклується щодо подальшої підготовки дитини до самостійного життя. зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, з дитиною рідко спілкується засобами відеозв`язку, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання дитиною початкової освіти. Вважає, що зазначені обставини можна розцінювати як систематичне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду від 29.02.2024 року дана справа передана за підсудністю до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.06.2024 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_4 .

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.06.2024 року справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, суду пояснив, що відповідач по справі дитині не телефонує, не допомагає, тоді, як він проходить військову службу у Збройних Силах України. З початку квітня 2022 року мати дитини виїхала за кордон, та з того часу тільки двічі поверталась до України. В подальшому надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив задовольнити позов.

Відповідач у судові засідання не з`являлася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила задовольнити позов, позбавивши її батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи: служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просила суд задовольнити позов.

Суд, вислухавши учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.02.2019 року, про що складено відповідний актовий запис № 106, його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 14).

Згідно довідки від 29.06.2023 року № 1218- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його законним представником, що супроводжує малолітню дитину визначена ОСОБА_5 , яка фактично проживає в АДРЕСА_1 ( а.с.15).

Згідно копії закордонного паспорта ОСОБА_4 , остання перебувала за межами України з 30.11.2022 року по 14.04.2023 року, з 29.05.2023 року по 23.12.2023 року. З 18.01.2024 року по теперішній час перебуває за межами України (а.с.12-13).

Відповідно нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 датованої 16.01.2024 року, в якій вона зазначає про розгляд справи за її відсутності, зазначений намір визнає повністю та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 (а.с.16).

Згідно з актом обстеження умов місцем проживання позивача в квартирі АДРЕСА_2 від 25.03.2024 року, за вказаною адресою обстежити умови проживання не виявилося можливим, оскільки відсутній доступ до житлового приміщення. Зі слів сусідки з квартири АДРЕСА_3 , за вищевказаною адресою проживав ОСОБА_1 зі своїми батьками, але вже близько 10 років в квартирі ніхто не проживає (а.с.39-40).

Згідно з актом обстеження умов місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 від 27.03.2024 року, то такий проживає в квартирі АДРЕСА_4 з бабусею ОСОБА_5 , її чоловіком ОСОБА_6 та прабабусею ОСОБА_7 . Стосунки в сім`ї турботливі, родинні. У житловому приміщенні створено задовільні умови для проживання та розвитку малолітнього ОСОБА_3 ( а.с.41).

В матеріалах даної справи міститься рішення виконавчого комітету Покровської міської ради без дати та номеру, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 57). У висновку вказано, що малолітній ОСОБА_3 проживає з бабусею ОСОБА_5 , батько дитини проходить військову службу, матері дитини відомо про намір позбавити її батьківських прав та вона не заперечує проти цього, малолітній ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою з 29 червня 2023 року, заяву про взяття його на облік ВПО , подавала бабуся ОСОБА_5 , за результатами оцінювання потреб родини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складні життєві обставини в родині останнього, відсутні. На засідання комісії з питань захисту дитини, яке відбулось 08.05.2024 року, батьки дитини не з`явились. На підставі протоколу комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської міської ради Дніпропетровської області від 08.05.2024 року №11, орган опіки та піклування дійшов висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 57-59).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Аналізуючи вищевикладене, суд встановив, що ставлення відповідачки до сина не можна вважати зразковим чи належним.

Разом із тим, встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідачки застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням матері батьківських обов`язків, або, що мати притягувалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за неналежне виконання обов`язків щодо сина.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що матір дитини є особливо неблагонадійною та спілкування з нею суперечить інтересам дитини, а також доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а також не обґрунтував в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення відповідачки батьківських прав і яким чином це сприятиме захисту таких інтересів, що свідчить про відсутність правових підстав для позбавлення останньої батьківських прав.

Встановивши ці обставини, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_4 , які б свідчили про ухилення від виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вказує на відсутність підстав для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Що стосується висновку органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав, з огляду на положення частини 6 статті 19 СК України, суд не погоджується з цим висновком.

Висновок органу опіки та піклування не розкриває у повному обсязі, в чому саме проявляється невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. У ньому не наведено підстав та доводів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а лише зазначена констатація безспірних фактів, щодо проживання дитини з бабусею та самостійного піклування ним про малолітнього сина. Висновок органу опіки і піклування не містить даних про проведену роботу цим органом по врегулюванню сімейної ситуації з метою спонукання матері до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, не містить інформації, що органом опіки та піклування встановлювалися фактичні обставини та дійсні причини ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав не містить мотивованих відомостей щодо необхідності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , отже не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Згідно зі ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Відповідно до ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, висновок має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного з батьків батьківських прав.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до частин 3 та 4 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З огляду на принцип неправозгідності відмови батьків від дитини суд не приймає до уваги визнання позову відповідачкою щодо позбавлення її батьківських прав.

Отже, органу опіки та піклування слід з`ясувати дійсні причини невиконання матір`ю обов`язків по вихованню дитини і у разі наявності відповідних підстав застосувати заходи для понесення нею відповідальності, визначеної законом, а також встановити контроль за виконанням матір`ю батьківських обов`язків.

Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покладає на орган опіки і піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас суд наголошує на тому, що відсутність реальних змін у поведінці відповідачки, як матері щодо сина протягом розумного строку після ухвалення судового рішення може стати підставою для ініціювання нового судового провадження про позбавлення її батьківських прав у майбутньому (постанова ВС у справі №640/13989/19 від 24.08.2022 року).

На підставі викладеного, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, а також доказів на підтвердження винної поведінки матері та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, враховуючи найкращі інтереси дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на орган опіки і піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова